<html><head><meta name="color-scheme" content="light dark"></head><body><pre style="word-wrap: break-word; white-space: pre-wrap;">\documentclass[12pt]{article}
% Must be compiled by XeLaTeX
\def\CNBtitle{NÃ¡vod\ k\ pouÅ¾itÃ­\ tÅ™idy\ cnbwp}
\usepackage{cnbwp-manual}
\setdefaultlanguage{czech}
\title{NÃ¡vod k pouÅ¾itÃ­ tÅ™Ã­dy \fn{cnbwp} pro psanÃ­ Working~Papers~ÄŒNB}
\author{ZdenÄ›k Wagner}\date{verze 2024.02}
\def\?li{\discretionary{-}{-}{-}li}
\begin{document}
\maketitle

\begin{abstract}\noindent
Tento nÃ¡vod vysvÄ›tluje zpÅ¯sob psanÃ­ Working Papers ÄŒeskÃ© nÃ¡rodnÃ­ banky s pouÅ¾Ã­tÃ­m typografickÃ©ho
systÃ©mu \LaTeX. ÃšvodnÃ­ kapitoly se vÄ›nujÃ­ popisu tÅ™Ã­dy \fn{cnbwp}, jeÅ¾ byla pro tyto ÃºÄely
vytvoÅ™ena. SamostatnÃ¡ kapitola popisuje zpÅ¯sob pÅ™Ã­pravy seznamu literatury. V nÃ¡sledujÃ­cÃ­ch
kapitolÃ¡ch jsou uvedeny rady pro tvorbu a vklÃ¡dÃ¡nÃ­ obrÃ¡zkÅ¯ a tabulek. Kapitola~\ref{odevzdani}
obsahuje doporuÄenÃ­, v jakÃ© podobÄ› je nutnÃ© dokument odevzdat, kapitola~\ref{korektury} je vhodnÃ¡
pro jazykovÃ© korektory. JmÃ©na maker, balÃ­ÄkÅ¯, souborÅ¯ a programÅ¯, o nichÅ¾ se v tomto nÃ¡vodu pÃ­Å¡e,
jsou setÅ™Ã­dÄ›na v \hyperref[index]{rejstÅ™Ã­ku}. SouÄÃ¡stÃ­ nÃ¡vodu jsou i vzorovÃ© soubory, jejichÅ¾ vÃ½Äet
najdete v kapitole~\ref{vzor}.
TÅ™Ã­da s nÃ¡vodem i se vzorovÃ½mi soubory byly vypracovÃ¡ny pro ÄŒeskou nÃ¡rodnÃ­ banku.
\end{abstract}

\tableofcontents

\section{TypografickÃ© konvence}\label{typokon}
V tomto dokumentu bude uÅ¾Ã­vÃ¡no nÄ›kolik typÅ¯ pÃ­sma se speciÃ¡lnÃ­m vÃ½znamem. Text tiÅ¡tÄ›nÃ½
\texttt{neproporcionÃ¡lnÃ­m pÃ­smem} bude urÄen pro vÃ½pisy ÄÃ¡stÃ­ kÃ³du tak, jak musÃ­ bÃ½t uvedeny ve
zdrojovÃ©m souboru v \LaTeX{}u. MÅ¯Å¾e se objevit i pÅ™Ã­mo v textu pÅ™i popisu nÄ›jakÃ©ho makra. V textu
se tedy mÅ¯Å¾e vyskytnout \cmd{usepackage} apod. JmÃ©na parametrÅ¯ a jinÃ½ch promÄ›nnÃ½ch objektÅ¯ budou
zapisovÃ¡na \textit{kurzÃ­vou}. V kapitole popisujÃ­cÃ­ zpÅ¯sob vytvÃ¡Å™enÃ­ seznamu literatury budeme
pouÅ¾Ã­vat zÃ¡pis \bibi, kde \textit{typ} bude nahrazovat ÄÃ¡st jmÃ©na makra. Budou tÃ­m obecnÄ› myÅ¡lena
makra \cmd{bookItem}, \cmd{miscItem} a dalÅ¡Ã­.

Pro zÃ¡pis jmen souborÅ¯, balÃ­ÄkÅ¯ a tÅ™Ã­d bude pouÅ¾it \fn{bezpatkovÃ½ font}. PÅ™Ã­klad vidÃ­te v nÃ¡zvu
dokumentu i v abstraktu. VÃ½jimkou bude zÃ¡pis URL, kde potÅ™ebujeme jistÃ© speciÃ¡lnÃ­ znaky. URL proto
budeme tÃ©Å¾ tisknout \texttt{neproporcionÃ¡lnÃ­m pÃ­smem}, napÅ™.
\zwurl{ftp://ftp.cstug.cz/pub/tex/CTAN/}, ale zde nedojde k nedorozumÄ›nÃ­. StejnÃ½m zpÅ¯sobem budeme
zapisovat i plnÃ© nÃ¡zvy souborÅ¯ s uvedenou cestou, napÅ™.
\zwurl{/usr/share/texmf-dist/tex/latex/cnb/cnbwp.cls}. Tyto dlouhÃ© nÃ¡zvy lze rozdÄ›lit na vÃ­ce
Å™Ã¡dkÅ¯, pÅ™iÄemÅ¾ nenÃ­ uveden rozdÄ›lovnÃ­k.

ZdÅ¯raznÄ›nÃ½ text bude tiÅ¡tÄ›n \textbf{tuÄnÃ½m fontem}, protoÅ¾e kurzÃ­va je jiÅ¾ pouÅ¾ita k jinÃ©mu ÃºÄelu.
TuÄnÃ© pÃ­smo je uÅ¾ito i v nadpisech. V takovÃ© pÅ™Ã­padÄ› budou jmÃ©na souborÅ¯, balÃ­ÄkÅ¯ a tÅ™Ã­d tiÅ¡tÄ›na
\textbf{\fn{tuÄnÃ½m bezpatkovÃ½m pÃ­smem}}.

\pozor Odstavec, zaÄÃ­najÃ­cÃ­  velkÃ½m tuÄnÃ½m ÄervenÃ½m vykÅ™iÄnÃ­kem, upozorÅˆuje na velmi dÅ¯leÅ¾itou
informaci. NerespektovÃ¡nÃ­ uvedenÃ©ho pokynu obvykle zpÅ¯sobÃ­, Å¾e pÅ™i zpracovÃ¡nÃ­ dokumentu dojde k
zÃ¡vaÅ¾nÃ© chybÄ›, pÅ™Ã­padnÄ› k chybÄ› s exotickÃ½m hlÃ¡Å¡enÃ­m, takÅ¾e jejÃ­ pÅ™Ã­Äinu nebude snadnÃ© najÃ­t.

\section{Instalace}\label{instalace}\index{instalace}
VeÅ¡kerÃ¡ makra pro psanÃ­ Working Papers ÄŒeskÃ© nÃ¡rodnÃ­ banky jsou implementovÃ¡na v tÅ™Ã­dÄ›
\fn{cnbwp.cls}. TÅ™Ã­da vÄetnÄ› dokumentace je nynÃ­ souÄÃ¡stÃ­ bÄ›Å¾nÃ½ch distribucÃ­ \TeX{}u, takÅ¾e ji
mÅ¯Å¾ete nainstalovat nÃ¡stroji svÃ© distribuce.

\subsection{\MikTeX}\label{inst.miktex}
TÅ™Ã­da cnbwp je souÄÃ¡stÃ­ distribuce a lze ji nainstalovat pouÅ¾itÃ­m konzoly. V konzoli je tÃ©Å¾ moÅ¾no
povolit automatickou instalaci, takÅ¾e balÃ­Äek bude nainstalovÃ¡n, kdy jej dokument bude potÅ™ebovat.

\subsection{\TeXLive}\label{inst.tl}
\TeXLive\ je oblÃ­benou multiplatformnÃ­ distribucÃ­ \TeX{}u. TÅ™Ã­da cnbwp je souÄÃ¡stÃ­ distribuce a lze
ji nainstalovat v terminÃ¡lovÃ©m oknÄ› pÅ™Ã­kazem

\begin{verbatim}
tlmgr install cnbwp
\end{verbatim}

\subsection{JinÃ© distribuce}\label{inst.other}
PÅ™i instalaci tÅ™Ã­dy \fn{cnbwp} do jinÃ½ch distribucÃ­ je nutno Å™Ã­dit se manuÃ¡lem dodÃ¡vanÃ½m s
pÅ™Ã­sluÅ¡nou distribucÃ­. V podstatÄ› je nutnÃ© najÃ­t adresÃ¡Å™, kde distribuce oÄekÃ¡vÃ¡ tÅ™Ã­dy a styly pro
\LaTeX, a do nÄ›j vloÅ¾it soubory \fn{cnbwp.cls} a \fn{cnbwpsizes.clo}. Do adresÃ¡Å™e, kde jsou
oÄekÃ¡vÃ¡ny soubory pro \BibTeX, je nutno vloÅ¾it \fn{abbrvcnb.bst}. V nÄ›kterÃ½ch distribucÃ­ch je nutno
obnovit databÃ¡zi jmen souborÅ¯.

\subsection{Scientific Word}\label{inst.sciword}
NÃ¡vod je psÃ¡n pro verzi 5.5. V tÃ©to verzi rozbalte \fn{cnbwp.zip} do adresÃ¡Å™e \url{X:\sw55\TCITeX},
v jinÃ½ch verzÃ­ch se pravdÄ›podobnÄ› bude liÅ¡it jmÃ©no koÅ™enovÃ©ho adresÃ¡Å™e. Zde vytvoÅ™te adresÃ¡Å™
\url{tex\latex\cnbwp} pro soubory \fn{cnbwp.cls} a \fn{cnbwpsizes.clo} a adresÃ¡Å™
\url{bibtex\bst\cnbwp} pro \fn{abbrvcnb.bst}. KromÄ› nakopÃ­rovÃ¡nÃ­ tÄ›chto souborÅ¯ Å¾Ã¡dnÃ¡ dalÅ¡Ã­ akce
nenÃ­ nutnÃ¡.

\subsection{ZpracovÃ¡nÃ­ dokumentÅ¯ ze Scientific Wordu v~jinÃ½ch
distribucÃ­ch}\label{sciword.elsewhere}
Dokumenty vytvoÅ™enÃ© Scientific Wordem vyÅ¾adujÃ­ urÄitÃ¡ makra definobvanÃ¡ v souborech v adresÃ¡Å™i
\fn{SWmacros}. Tyto soubory jsou volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ©. Chcete\?li tedy dokument zpracovat v jinÃ©
distribuci, zkopÃ­rujte celÃ½ adresÃ¡Å™ do \url{texmf-local/tex/latex} resp \url{localtexmf/tex/latex}
podle toho, jakou distribuci pouÅ¾Ã­vÃ¡te.

\pozor NezapomeÅˆte, Å¾e v nÄ›kterÃ½ch distribucÃ­ch musÃ­te po pÅ™idÃ¡nÃ­ souborÅ¯ obnovit databÃ¡zi buÄ
pÅ™Ã­kazem \texttt{mktexlsr}, nebo z menu.

\section{TestovÃ¡nÃ­ instalace}\label{test.inst}
V mnoha distribucÃ­ch lze sprÃ¡vnost instalace otestovat pÅ™Ã­kazem \texttt{kpsewhich}, nebo
\texttt{findtexmf} v zÃ¡vislosti na distribuci \TeX{}u. MÅ¯Å¾eme tak ovÄ›Å™it, Å¾e \LaTeX\ dokÃ¡Å¾e najÃ­t tÅ™Ã­du \fn{cnbwp} i makra z
adresÃ¡Å™e \fn{SWmacros}. NemÃ¡me\?li ve svÃ© distribuci Å¾Ã¡dnÃ½ z tÄ›chto programÅ¯, staÄÃ­ napsat
jednoduchÃ½ dokument:

\begin{verbatim}
\documentclass{cnbwp}
\begin{document}
Hello world.
\end{document}
\end{verbatim}

\noindent
Pokud \LaTeX\ pÅ™i jeho zpracovÃ¡nÃ­ nahlÃ¡sÃ­:

\begin{verbatim}
! LaTeX error: file `cnbwp.cls' not found
\end{verbatim}

\noindent
znamenÃ¡ to, Å¾e tÅ™Ã­da nenÃ­ instalovÃ¡na sprÃ¡vnÄ›. V takovÃ©m pÅ™Ã­padÄ› si znovu ovÄ›Å™te sprÃ¡vnost svÃ©ho
postupu podle pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ© kapitoly.

\section{Struktura dokumentu}\label{struktura}
Working paper je bÄ›Å¾nÃ½m dokumentem psanÃ½m v \LaTeX{}u, sklÃ¡dÃ¡ se tedy z obvyklÃ½ch ÄÃ¡stÃ­: z
preambule a z tÄ›la dokumentu. Do preambule patÅ™Ã­ vÅ¡e, co je uvedeno pÅ™ed pÅ™Ã­kazem
\cmd{begin\{document\}}. ZvlÃ¡Å¡tnÃ­ ÄÃ¡stÃ­ tÄ›la dokumentu je seznam literatury. Tomu bude vÄ›novÃ¡na
samostatnÃ¡ \hyperref[references]{kapitola~\ref*{references}}.

\subsection{Preambule}\label{preambule}\index{preambule}
VÅ¡echna zÃ¡kladnÃ­ makra jsou implementovÃ¡na v tÅ™Ã­dÄ› \fn{cnbwp}. KaÅ¾dÃ½ dokument musÃ­ proto zaÄÃ­nat
pÅ™Ã­kazem:

\begin{verbatim}
\documentclass{cnbwp}
\end{verbatim}

PÅ™Ã­kaz \xx\cmd{documentclass} umoÅ¾Åˆuje zadÃ¡vÃ¡nÃ­ parametrÅ¯ v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch pÅ™ed jmÃ©nem tÅ™Ã­dy.
Tak je tomu i v tomto pÅ™Ã­padÄ›. TÅ™Ã­da \fn{cnbwp} je odvozena z tÅ™Ã­dy \fn{article} a pÅ™ebÃ­rÃ¡ vÅ¡echny
parametry. FormÃ¡t Working Papers je vÅ¡ak pevnÄ› stanoven, proto parametry, jeÅ¾ mÄ›nÃ­
rozmÄ›ry papÃ­ru, velikost pÃ­sma a poÄet sloupcÅ¯, jsou ignorovÃ¡ny.

V tÅ™Ã­dÄ› \fn{cnbwp} lze pouÅ¾Ã­t nÄ›kolik novÃ½ch parametrÅ¯. PrvnÃ­ z nich se tÃ½kÃ¡ ÄÃ­slovÃ¡nÃ­ obrÃ¡zkÅ¯ a
tabulek. StandardnÄ› jsou tabulky a obrÃ¡zky ÄÃ­slovÃ¡ny nehierarchicky.
ZpÅ¯sob ÄÃ­slovÃ¡nÃ­ lze volit. Nastavuje se tÄ›mito parametry:

\vb\noindent
\begin{tabular}{@{}Rl}
hierarchicalnumbering &amp; hierarchickÃ© ÄÃ­slovÃ¡nÃ­ \\
simplenumbering &amp; jednoduchÃ© ÄÃ­slovÃ¡nÃ­
\end{tabular}\label{numbering}\index{hierarchicalnumbering}\index{simplenumbering}\vb

Pokud nenÃ­ Å¾Ã¡dnÃ½ z tÄ›chto parametrÅ¯ uveden, pÅ™Ã­padnÄ› jsou uvedeny oba, bude se pouÅ¾Ã­vat
jednoduchÃ© ÄÃ­slovÃ¡nÃ­.

Popisky obrÃ¡zkÅ¯ a tabulek jsou standardnÄ› zarovnÃ¡ny na levÃ½ okraj. V nÄ›kterÃ½ch dokumentech mÅ¯Å¾e
vypadat esteticky lÃ©pe, budou\?li popisy zarovnÃ¡ny na stÅ™ed. ZarovnÃ¡nÃ­ pro celÃ½ dokument nastavÃ­me
tÄ›mito parametry:

\vb\noindent
\begin{tabular}{@{}Rl}
standardcaptions &amp; zarovnÃ¡nÃ­ popiskÅ¯ vlevo \\
centeredcaptions &amp; zarovnÃ¡nÃ­ popiskÅ¯ na stÅ™ed
\end{tabular}\label{captions}\index{standardcaptions}\index{centeredcaptions}\vb

NenÃ­\?li uveden Å¾Ã¡dnÃ½ z tÄ›chto parametrÅ¯, nebo jsou uvedeny oba, budou popisky obrÃ¡zkÅ¯ a tabulek
zarovnÃ¡ny vlevo.

Za urÄitÃ½ch okolnostÃ­ je nutnÃ© nÄ›kterÃ© popisky zarovnat jinak neÅ¾ ostatnÃ­ popisy v dokumentu. Pro
tento ÃºÄel slouÅ¾Ã­ makra, kterÃ¡ budou vysvÄ›tlena pozdÄ›ji v kapitole~\ref{body}.

TÅ™Ã­da \fn{cnbwp} naÄÃ­tÃ¡ implicitnÄ› balÃ­Äky, kterÃ© jsou pro formÃ¡tovÃ¡nÃ­ Working Papers nezbytnÃ©. Jsou
to \xx\fn{ifpdf}, \xx\fn{mathptmx}, \xx\fn{fontenc} s parametrem T1, \xx\fn{babel} s parametry
czech a english, \xx\fn{natbib}, \xx\fn{url} a \xx\fn{keyval}. Parametry, uvedenÃ© v hranatÃ½ch
zÃ¡vorkÃ¡ch v
pÅ™Ã­kazu \xx\cmd{documentclass}, jsou automaticky poslÃ¡ny vÅ¡em tÄ›mto balÃ­ÄkÅ¯m, jakoÅ¾ i dalÅ¡Ã­m
balÃ­ÄkÅ¯m,
kterÃ© si zavedete sami pozdÄ›ji. NejÄastÄ›ji budete pravdÄ›podobnÄ› specifikovat parametry pro balÃ­Äek
\fn{natbib}. Budete\?li chtÃ­t zmÄ›nit zÃ¡pis citacÃ­ z formÃ¡tu autor-rok na ÄÃ­slovanÃ©, pouÅ¾ijete:

\begin{verbatim}
\documentclass[numbered]{cnbwp}
\end{verbatim}
\index{numbered}

NynÃ­ mÅ¯Å¾ete pÅ™Ã­kazem \xx\cmd{usepackage} naÄÃ­st dalÅ¡Ã­ balÃ­Äky potÅ™ebnÃ© pro
formÃ¡tovÃ¡nÃ­ svÃ©ho
dokumentu. Lze uvÃ©st v jednou pÅ™Ã­kazu \cmd{usepackage} vÃ­ce balÃ­ÄkÅ¯ oddÄ›lenÃ½ch ÄÃ¡rkami, napÅ™.:

\begin{verbatim}
\usepackage{graphicx,amsmath,dcolumn}
\end{verbatim}

Makro \cmd{usepackage} tÃ©Å¾ umoÅ¾Åˆuje uvÃ¡dÄ›nÃ­ parametrÅ¯ v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch. Tyto parametry jsou
poslÃ¡ny pouze balÃ­ÄkÅ¯m uvedenÃ½m v danÃ©m pÅ™Ã­kaze. Pak ovÅ¡em nelze stejnÃ½m pÅ™Ã­kazem naÄÃ­st vÃ­ce
balÃ­ÄkÅ¯, protoÅ¾e by \LaTeX\ hlÃ¡sil, Å¾e parametry nejsou v balÃ­Äku implementovÃ¡ny. MusÃ­me pouÅ¾Ã­t
napÅ™.:

\begin{verbatim}
\usepackage{amsmath,dcolumn}
\usepackage[dvips]{graphicx}
\usepackage[figuresright]{rotating}
\end{verbatim}

VÅ¡em balÃ­ÄkÅ¯m budou poslÃ¡ny tÃ©Å¾ parametry uvedenÃ© v pÅ™Ã­kazu \xx\cmd{documentclass}. Parametr
\texttt{draft} lze tedy specifikovat globÃ¡lnÄ›:

\begin{verbatim}
\documentclass[draft]{cnbwp}
\usepackage{graphicx}
\end{verbatim}

\noindent
MÅ¯Å¾eme jej vÅ¡ak takÃ© pouÅ¾Ã­t jen s balÃ­Äkem \fn{graphicx}:

\begin{verbatim}
\documentclass{cnbwp}
\usepackage[draft]{graphicx}
\end{verbatim}

\noindent
V obou pÅ™Ã­padech budou obrÃ¡zky nahrazeny obdÃ©lnÃ­kovÃ½m rÃ¡meÄkem velikosti obrÃ¡zku, v nÄ›mÅ¾ bude
vytiÅ¡tÄ›no jmÃ©no souboru. V prvnÃ­m pÅ™Ã­padÄ› budou navÃ­c pÅ™eteÄenÃ© (over\-ful) boxy oznaÄeny na okraji
ÄernÃ½mi obdÃ©lnÃ­Äky.

\pozor BalÃ­Äek \xx\fn{hyperref} pouÅ¾Ã­vÃ¡ jinou definici makra \xx\cmd{url} neÅ¾ balÃ­Äek \xx\fn{url}.
Tato
definice navÃ­c zpÅ¯sobuje konflikty pÅ™i zÃ¡pisu odkazÅ¯. TÅ™Ã­da \fn{cnbwp} proto zkopÃ­ruje definici
\cmd{url} z balÃ­Äku \fn{url} do pomocnÃ©ho makra \cmd{CNBurl} a po provedenÃ­ \cmd{begin\{document\}}
je definice makra \cmd{url} obnovena tak, aby odpovÃ­dala balÃ­Äku \fn{url}. Chcete\?li pouÅ¾Ã­vat makro
z balÃ­Äku \fn{hyperref}, uloÅ¾te si jej po zavedenÃ­ balÃ­Äku do makra s vhodnÃ½m nÃ¡zvem, napÅ™. pomocÃ­:

\begin{verbatim}
\let\MYurl\url
\end{verbatim}

\pozor
Nikdy nemÄ›Åˆte definici makra \cmd{url}. Makra pro formÃ¡tovÃ¡nÃ­ seznamu literatury na jeho definici
spolÃ©hajÃ­. Makro \cmd{url} mÅ¯Å¾e bÃ½t pouÅ¾ito v databÃ¡zi citacÃ­ zpracovÃ¡vanÃ© \BibTeX em, takÅ¾e v
dokumentu jej nemusÃ­te pÅ™Ã­mo vidÄ›t. PÅ™i zmÄ›nÄ› definice bude \LaTeX\ hlÃ¡sit podivnÃ© chyby a
formÃ¡tovÃ¡nÃ­ ÄÃ¡sti dokumentu se pravdÄ›podobnÄ› zcela zhroutÃ­.

\pozor
\LaTeX\ nevyÅ¾aduje pouÅ¾Ã­vÃ¡nÃ­ oddÄ›lenÃ½ch jmennÃ½ch souborÅ¯ pro jednotlivÃ© balÃ­Äky. MÅ¯Å¾e se tedy stÃ¡t,
Å¾e balÃ­Äky obsahujÃ­ konfliktnÃ­ definice, jeÅ¾ zpÅ¯sobÃ­ tÄ›Å¾ko pÅ™edvÃ­datelnÃ© chyby. KromÄ› vÃ½Å¡e zmÃ­nÄ›nÃ©
kolize nelze souÄasnÄ› s balÃ­Äkem \xx\fn{url} pouÅ¾Ã­t balÃ­Äek \xx\fn{path}. Proto je vhodnÃ© zaÄÃ­nat s
minimÃ¡lnÃ­m dokumentem a pouÅ¾Ã­vat jen ty balÃ­Äky, jeÅ¾ jsou pro zpracovÃ¡nÃ­ skuteÄnÄ› nezbytnÃ©. Kolize
je nutno hledat a odstraÅˆovat metodou pokusu a omylu. NÄ›kdy pomÅ¯Å¾e i zmÄ›na poÅ™adÃ­ zavÃ¡dÄ›nÃ­ balÃ­ÄkÅ¯.

V zÃ¡vÄ›ru preambule je vhodnÃ© definovat vlastnÃ­ makra potÅ™ebnÃ¡ v celÃ©m dokumentu. Pro definici maker
se zvlÃ¡Å¡Å¥ hodÃ­ pÅ™Ã­kaz \xx\cmd{DeclareRobustCommand}. MÃ¡ stejnou syntaxi jako \xx\cmd{newcommand}.
LiÅ¡Ã­ se jen tÃ­m, Å¾e definovanÃ© makro je robustnÃ­. PÅ™i pouÅ¾itÃ­ takto definovanÃ©ho makra v pÅ™Ã­kazech
\cmd{section} a \cmd{subsection} nemusÃ­te pouÅ¾Ã­vat \xx\cmd{protect}.

\subsection{TitulnÃ­ strÃ¡nka}\label{titlepage}
Working Paper musÃ­ vÅ¾dy zaÄÃ­nat titulnÃ­ strÃ¡nkou, kterÃ¡ se sklÃ¡dÃ¡ z nÄ›kolika souÄÃ¡stÃ­. Jim budou
vÄ›novÃ¡ny nÃ¡sledujÃ­cÃ­ podkapitoly.

\subsubsection{Nadpis}\label{nadpis}
Nadpis je na pomezÃ­ preambule a tÄ›la dokumentu. Ve skuteÄnosti nÄ›kterÃ¡ makra lze uvÃ©st jiÅ¾ v
preambuli. PÅ™esnÄ›ji Å™eÄeno, makra, definujÃ­cÃ­ nÃ¡zev, jmÃ©na autorÅ¯ a podÄ›kovÃ¡nÃ­, lze zapsat kamkoliv mezi
\cmd{documentclass} a \cmd{maketitle}. Jejich uvedenÃ­ na samÃ©m zaÄÃ¡tku souboru tedy mÅ¯Å¾e
bÃ½t uÅ¾iteÄnÃ©.

NÃ¡zev prÃ¡ce zadÃ¡vÃ¡me jako parameter makra \xx\cmd{title}. 
VolitelnÃ½m parametrem makra \xx\cmd{title} je alternativnÃ­ nÃ¡zev pro zÃ¡hlavÃ­ strany. VolitelnÃ½ parametr pÅ™edchÃ¡zÃ­ povinnÃ© parametry.

NÃ¡zev bude vytiÅ¡tÄ›n pozdÄ›ji, aÅ¾ uvedeme
pÅ™Ã­kaz \xx\cmd{maketitle}, ale dostane se tÃ©Å¾ do zÃ¡hlavÃ­:
\begin{verbatim}
\title{FidlovaÄka aneb Å¾Ã¡dnÃ½ hnÄ›v a Å¾Ã¡dnÃ¡ rvaÄka},
\end{verbatim}
nebo 
\begin{verbatim}
\title[Jenom FidlovaÄka]{FidlovaÄka aneb Å¾Ã¡dnÃ½ hnÄ›v a Å¾Ã¡dnÃ¡ rvaÄka}
\end{verbatim}


JmÃ©na autorÅ¯ zapisujeme pomocÃ­ makra \xx\cmd{author}, kterÃ© vyÅ¾aduje dva parametry a mÃ¡ jeden volitelnÃ½ parameter. V prvnÃ­m
parametru je uvedeno plnÃ© jmÃ©no, v druhÃ©m parametru nÃ¡zev instituce. 
VolitelnÃ½m parametrem je zkrÃ¡cenÃ¡ forma jmÃ©na, kterÃ¡ se pouÅ¾ije jen pro zÃ¡hlavÃ­ strany. VolitelnÃ½ parametr pÅ™edchÃ¡zÃ­ povinnÃ© parametry.

Makro se uvede pro kaÅ¾dÃ©ho autora samostatnÄ› napÅ™. takto:
\begin{verbatim}
\author{KapitÃ¡n Nemo}{Nautilus}
\author[R. Crusoe]{Robinson Crusoe}{PustÃ½ ostrov}
\end{verbatim}

Makro \xx\cmd{maketitle} doplnÃ­ pÅ™ed jmÃ©no poslednÃ­ho autora spojku â€žandâ€œ podle britskÃ½ch pravidel,
tj. ÄÃ¡rka je uvedena pouze v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e prÃ¡ce mÃ¡ vÃ­ce neÅ¾ dva autory.

JmÃ©na autorÅ¯ jsou pÅ™enesena do zÃ¡hlavÃ­ dle volby.

\subsubsection{PodÄ›kovÃ¡nÃ­}\label{ack}
PodÄ›kovÃ¡nÃ­ je nepovinnou souÄÃ¡stÃ­ Working Paper. UvÃ¡dÃ­me jej v argumentu makra
\xx\cmd{acknowledge}.

NÃ¡zev prÃ¡ce bude vytiÅ¡tÄ›n uvedenÃ­m makra \xx\cmd{maketitle}. Toto makro se musÃ­ vyskytovat aÅ¾ za
\cmd{begin\{document\}}.

\subsubsection{Abstrakt}\label{abstrakt}
PrÃ¡ce musÃ­ obsahovat abstrakt ve dvou jazycÃ­ch, nejprve anglicky, pak Äesky. AnglickÃ½ abstrakt
uvÃ¡dÃ­me v prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{abstract}, ÄeskÃ½ v prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{abstrakt}, tj. napÅ™Ã­klad takto:

\begin{verbatim}
\begin{abstract}
Place the abstract here.

The abstract may contain more than one paragraph. A blank line should be left
between the paragraphs. No blank line is needed at the end of the abstract.
\end{abstract}

\begin{abstrakt}
Zde uvedeme abstrakt prÃ¡ce.

Abstrakt mÅ¯Å¾e obsahovat vÃ­ce odstavcÅ¯. Mezi odstavci ponechÃ¡me
prÃ¡zdnÃ½ Å™Ã¡dek. Na konci abstraktu prÃ¡zdnÃ½ Å™Ã¡dek bÃ½t nemusÃ­.
\end{abstrakt}
\end{verbatim}

V prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{abstrakt} je automaticky aktivovÃ¡no ÄeskÃ© dÄ›lenÃ­ slov.

\subsubsection{JEL Codes}\label{jel}
JEL codes uvÃ¡dÃ­me v makru \xx\cmd{JEL}:

\begin{verbatim}
\JEL{E22, E23, E32, E52}
\end{verbatim}

\subsubsection{KlÃ­ÄovÃ¡ slova}\label{kwd}
KlÃ­ÄovÃ¡ slova jsou poslednÃ­m elementem titulnÃ­ strÃ¡nky. ZadÃ¡vÃ¡me je pomocÃ­ vÃ½Å¡e zmÃ­nÄ›nÃ©ho makra
\xx\cmd{Keywords}:

\begin{verbatim}
\Keywords{Nautilus, moÅ™e, 2000 mil, velryba, malstrÃ¶m}
\end{verbatim}

\subsection{Nontechnical Summary}\label{nontech}
Nontechnical Summary je text v rozsahu pÅ™ibliÅ¾nÄ› jednÃ© strÃ¡nky a v dokumentu je vytiÅ¡tÄ›n na
samostatnÃ© stranÄ›. Zapisuje se, podobnÄ› jako abstrakt, do prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{nontechsummary}:

\begin{verbatim}
\begin{nontechsummary}
V tomto prostÅ™edÃ­ zapisujeme Nontechnical Summary. Nadpis bude vyvoÅ™en
automaticky a nebude ÄÃ­slovÃ¡n.

Text se obvykle sklÃ¡dÃ¡ z nÄ›kolika odstavcÅ¯, jeÅ¾ jsou od sebe oddÄ›leny
prÃ¡zdnÃ½m Å™Ã¡dkem.
\end{nontechsummary}
\end{verbatim}

\pozor
Makro \hyperref[kwd]{\xx\cmd{Keywords}} a prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{nontechsummary} vynucujÃ­ pÅ™echod na
novou
strÃ¡nku. Pokud oba tyto elementy chybÃ­ a strÃ¡nkovÃ½
zlom je vynucen ruÄnÄ› pÅ™Ã­kazem \cmd{newpage} nebo \cmd{clearpage}, nebude ÄÃ¡st dokumentu
naformÃ¡tovÃ¡na sprÃ¡vnÄ›.

\subsection{Makra pro tÄ›lo dokumentu}\label{body}
TÄ›lo dokumentu je psÃ¡no stejnÄ› jako by byla pouÅ¾ita bÄ›Å¾nÃ¡ tÅ™Ã­da \fn{article}. Sekce tedy uvÃ¡dÃ­me
makrem \xx\cmd{section}, podsekce \xx\cmd{subsection}. Je implementovÃ¡n i pÅ™Ã­kaz
\xx\cmd{subsubsection}. S ÄlenÄ›nÃ­m aÅ¾ na \xx\cmd{paragraph} a \xx\cmd{subparagraph} nebylo pÅ™i
nÃ¡vrhu poÄÃ­tÃ¡no, ale syntaktickÃ¡ chyba pÅ™i pouÅ¾Ã­tÃ­ tÄ›chto maker nevznikne.

Popisky tabulek a obrÃ¡zkÅ¯ zapisujeme do makra \xx\cmd{caption}. Popisek bude zarovnÃ¡n podle toho,
jakÃ½
parametr jsme uvedli v preambuli (viz \hyperref[captions]{str.~\pageref*{captions}}). Chceme\?li
jeden popisek zarovnat jinak, uvedeme explicitnÄ› \xx\cmd{standardcaption} pro zarovnÃ¡nÃ­ vlevo a
\xx\cmd{centeredcaption} pro zarovnÃ¡nÃ­ na stÅ™ed. ZpÅ¯sob ÄÃ­slovÃ¡nÃ­ vÅ¾dy odpovÃ­dÃ¡ parametrÅ¯m uvedenÃ½m
v preambuli, jeÅ¾ jsou vysvÄ›tlena \hyperref[numbering]{na stranÄ›~\pageref*{numbering}}. V dokumentu
jej zmÄ›nit nelze. Z typografickÃ©ho hlediska to ani nemÃ¡ smysl.

V popisu tabulky Äi obrÃ¡zku lze uvÃ©st poznÃ¡mku pomocÃ­ makra \xx\cmd{Note} a informaci o zdroji
pomocÃ­ makra \xx\cmd{Source}. Tato makra se zpravidla uvÃ¡dÄ›jÃ­ aÅ¾ pod makrem \xx\cmd{caption} podle
tohoto pÅ™Ã­kladu:

\begin{verbatim}
\Note{Value Added Tax (VAT), Excises (E), Personal Income Tax (PIT),
      Social Security Contributions (SSC), Inheritance Tax (IT),
      Corporate Income Tax (CIT), Other Age-Specific Revenues (OR).}
\Source{CNB}
\end{verbatim}

\section{Seznam literatury}\label{references}
Seznam literatury (bibliografii) lze zapisovat dvÄ›ma zpÅ¯soby. V obou pÅ™Ã­padech je k vlastnÃ­mu
formÃ¡tovÃ¡nÃ­ vyuÅ¾it balÃ­Äek \xx\fn{natbib}, jenÅ¾ je automaticky naÄÃ­tÃ¡n tÅ™Ã­dou \fn{cnbwp}.
Vzhled dokumentu tedy nezÃ¡visÃ­ na na tom, kterÃ¡ metoda byla pro zÃ¡pis seznamu literatury zvolena.

V kapitole~\ref{bibtex} bude struÄnÄ› uveden zpÅ¯sob vytvÃ¡Å™enÃ­ seznamu literatury pÅ™i pouÅ¾itÃ­
\BibTeX{}u. V kapitole~\ref{makra} a jejÃ­ch podkapitolÃ¡ch budou podrobnÄ› vysvÄ›tlena makra vytvoÅ™enÃ¡
pro Working Papers ÄŒeskÃ© nÃ¡rodnÃ­ banky.

\subsection{ZÃ¡pis pomocÃ­ \BibTeX{}u}\label{bibtex}\index{BibTeX@\BibTeX}
PouÅ¾itÃ­ \BibTeX{}u je popsÃ¡no v dokumentu Orena Patashnika \uv{\BibTeX ing}, jenÅ¾ je souÄÃ¡stÃ­
bÄ›Å¾nÃ½ch distribucÃ­ \TeX{}u. VyuÅ¾ijeme stylu \xx\fn{abbrvcnb} odvozenÃ©ho z bibliografickÃ½ch stylÅ¯ balÃ­Äku
\xx\fn{natbib}. PÅ™edpoklÃ¡dejme, Å¾e bibliografickou databÃ¡zi mÃ¡me uloÅ¾enu v souboru
\fn{odkazy.bib}. V \LaTeX ovÃ©m dokumentu pak uvedeme:

\begin{verbatim}
\bibliographystyle{abbrvcnb}
\bibliography{odkazy}
\end{verbatim}
\index{abbrvnat}\index{bibliography@\cmd {bibliography}}\index{bibliographystyle@\cmd
{bibliographystyle}}

\noindent
Po zpracovÃ¡nÃ­ dokumentu \LaTeX{}em spustÃ­me \BibTeX:

\begin{verbatim}
bibtex dokument
\end{verbatim}

\noindent
(MÃ­sto slova \textit{dokument} doplÅˆte nÃ¡zev souboru, zde jsme pÅ™edpoklÃ¡dali, Å¾e dokument je uloÅ¾en
v souboru \fn{dokument.tex}.) Pak je nutno zpracovat dokument dvakrÃ¡t \LaTeX{}em. VÃ½jimeÄnÄ› je
nutnÃ½ jeÅ¡tÄ› tÅ™etÃ­ prÅ¯chod, pokud po doplnÄ›nÃ­ odkazÅ¯ do textu doÅ¡lo ke strÃ¡nkovÃ©mu posunu.

URL dokumentÅ¯ jsou vÄ›tÅ¡inou dlouhÃ© Å™etÄ›zce, v nichÅ¾ nefunguje automatickÃ© dÄ›lenÃ­ slov, pÅ™Ã­padnÄ› se
slova dÄ›lÃ­ na nevhodnÃ½ch mÃ­stech a mÅ¯Å¾e dojÃ­t ke zmatenÃ­. ProblÃ©m je Å™eÅ¡en v souladu se standardy
pro zÃ¡pis URL\index{URL} v balÃ­Äku \xx\fn{url}, kterÃ½ je tÃ©Å¾ implicitnÄ› naÄÃ­tÃ¡n tÅ™Ã­dou \fn{cnbwp}.
URL se obvykle vyskytuje v poloÅ¾ce \textit{note}\index{note}. Tato poloÅ¾ka by tedy mÄ›la bÃ½t psÃ¡na
zpÅ¯sobem:

\begin{verbatim}
note = "\url{ftp://ftp.cstug.cz/pub/tex/CTAN/}",
\end{verbatim}
\index{url@\cmd  {url}}

\subsection{ZÃ¡pis pomocÃ­ speciÃ¡lnÃ­ch maker}\label{makra}
Seznam literatury mÅ¯Å¾eme psÃ¡t speciÃ¡lnÃ­mi makry pÅ™Ã­mo v \LaTeX ovÃ©m souboru v prostÅ™edÃ­
\xx\texttt{thebibliography}. Toto prostÅ™edÃ­ mÃ¡ jeden povinnÃ½ parametr, z nÄ›jÅ¾ se urÄuje Å¡Ã­Å™ka
potÅ™ebnÃ¡
pro poÅ™adovÃ© ÄÃ­slo. \BibTeX{} do tohoto parametru zapÃ­Å¡e poÄet citacÃ­. Lze vÅ¡ak uvÃ©st jakÃ½koliv
text vhodnÃ© Å¡Ã­Å™ky, napÅ™Ã­klad \texttt{XX}, jak je pouÅ¾ito v pÅ™Ã­kladu (viz
\hyperref[priloha]{PÅ™Ã­loha}). JednotlivÃ© citace jsou zapisovÃ¡ny ve tvaru:

\medskip\noindent
\bibi\texttt{[}\textit{text citace}\texttt{]}\texttt{\{}\textit{nÃ¡vÄ›Å¡tÃ­}\texttt{\}}%
\texttt{\{}\textit{obsah citace}\texttt{\}}

\medskip\noindent
MÃ­sto slova \textit{typ} musÃ­me uvÃ©st odpovÃ­dajÃ­cÃ­ typ citovanÃ© prÃ¡ce. PouÅ¾ijeme identifikÃ¡tor
odvozenÃ½ ze standardnÃ­ch typÅ¯ definovanÃ½ch v \BibTeX{}u. Jejich seznam a popis bude uveden v
\hyperref[typy]{kapitole~\ref*{typy}}.

PrvnÃ­ dva parametry (nepovinnÃ½ a povinnÃ½) majÃ­ stejnÃ½ vÃ½znam jako u makra \xx\cmd{bibitem}. PovinnÃ½
parametr \textit{nÃ¡vÄ›Å¡tÃ­} je vyuÅ¾Ã­vÃ¡n pÅ™i citovÃ¡nÃ­ v textu v makru \xx\cmd{cite}, nepovinnÃ½
parametr
\textit{text citace} obsahuje Ãºdaj, kterÃ½ je v mÃ­stÄ› citace zapsÃ¡n v textu. Tento parametr mÃ¡
obecnÄ› tvar:

\medskip\noindent
\texttt{[}\textit{krÃ¡tkÃ½ text}\texttt{(}\textit{rok}\texttt{)}\textit{dlouhÃ½ text}\texttt{]}

\medskip
BalÃ­Äek \fn{natbib} dokÃ¡Å¾e volit mezi uvedenÃ­m krÃ¡tkÃ©ho a dlouhÃ©ho textu. Pokud mÃ¡ citovanÃ¡
prÃ¡ce pouze jednoho autora, \textit{dlouhÃ½ text} se neuvÃ¡dÃ­. CelÃ½ parametr pak mÅ¯Å¾eme zapsat ve
tvaru:

\begin{verbatim}
[PytlÃ­k(1984)]
\end{verbatim}

ObÄ› varianty se uvÃ¡dÄ›jÃ­ u pracÃ­ s vÃ­ce autory. Chceme\?li napÅ™Ã­klad citovat knihu vydanou v roce
1984, jejÃ­miÅ¾ autory jsou Brouk PytlÃ­k, Ferda Mravenec a BÃ¡ba KrtonoÅ¾ka, zapÃ­Å¡eme parametr ve
tvaru:

\begin{verbatim}
[PytlÃ­k et.~al.(1984)PytlÃ­k, Mravenec a KrtonoÅ¾ka]
\end{verbatim}

\pozor
PÅ™i zpracovÃ¡nÃ­ \BibTeX em jsou informace do makra \bibi\ vytvÃ¡Å™eny automaticky. Pokud zadÃ¡vÃ¡me
informace ruÄnÄ›, musÃ­me sprÃ¡vnÄ› doplnit parametr v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch. Informace v kulatÃ½ch
zÃ¡vorkÃ¡ch tedy musÃ­ bÃ½t identickÃ¡ s hodnotou pole \;year , jak je uvedeno mimo jinÃ© v prvnÃ­ch dvou
poloÅ¾kÃ¡ch v pÅ™Ã­kladu v pÅ™Ã­loze~\ref{priloha}. \BibTeX\ seÅ™adÃ­ citace abecednÄ›, pÅ™i pÅ™Ã­mÃ©m zÃ¡pisu
musÃ­ citace sprÃ¡vnÄ› seÅ™adit autor.

PÅ™i volbÄ› formÃ¡tu textu citace vychÃ¡zÃ­me z poÅ¾adavkÅ¯, jak mÃ¡ vÃ½slednÃ½ text vypadat. Pokud
nepoÅ¾adujeme dlouhou variantu odkazÅ¯, nemusÃ­me ji v makru \bibi\ uvÃ¡dÄ›t.

BalÃ­Äek \xx\fn{natbib} nutnÄ› vyÅ¾aduje kulatÃ© zÃ¡vorky v nepovinnÃ©m parametru. Pokud nenÃ­ znÃ¡m rok
zveÅ™ejnÄ›nÃ­ citovanÃ© prÃ¡ce, musÃ­me uvÃ©st alespoÅˆ prÃ¡zdnÃ© zÃ¡vorky~\texttt{()}.

V parametru \textit{obsah citace} zadÃ¡vÃ¡me odkaz na citovanou prÃ¡ci. FormÃ¡t parametru bude popsÃ¡n v
\hyperref[obsah]{kapitole~\ref*{obsah}}.

\subsubsection{Typy citovanÃ½ch pracÃ­}\label{typy}
Makra pouÅ¾itÃ¡ pro citace pracÃ­ vychÃ¡zejÃ­ ze standardnÃ­ch typÅ¯ definovanÃ½ch v \BibTeX{}u. Zde
uvedeme jejich vÃ½Äet a struÄnÃ½ popis vÄetnÄ› seznamu povinnÃ½ch a nepovinnÃ½ch poloÅ¾ek. VÃ½znam poloÅ¾ek
a zpÅ¯sob jejich zÃ¡pisu bude vysvÄ›tlen v \hyperref[obsah]{nÃ¡sledujÃ­cÃ­ kapitole}.

\begin{description}
\item[\xx\cmd{articleItem}] ÄlÃ¡nek v Äasopisu. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;title , \;journal ,
\;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;volume , \;number , \;pages , \;month , \;note .

\item[\xx\cmd{bookItem}] kniha s uvedenÃ½m vydavatelem. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author \ nebo \;editor ,
\;title , \;publisher , \;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;volume \ nebo \;number , \;series , \;address
, \;edition , \;month , \;note .

\item[\xx\cmd{bookletItem}] vytiÅ¡tÄ›nÃ¡ a svÃ¡zanÃ¡ publikace bez uvedenÃ©ho nakladatele a instituce.
PovinnÃ¡ poloÅ¾ka: \;title . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;howpublished , \;address , \;edition ,
\;month , \;year , \;note .

\item[\xx\cmd{conferenceItem}] viz \xx\cmd{inproceedingsItem}.

\item[\xx\cmd{inbookItem}] ÄÃ¡st knihy, obvykle kapitola nebo rozmezÃ­ strÃ¡nek. PovinnÃ© poloÅ¾ky:
\;author \ nebo \;editor , \;title , \;chapter \ a/nebo \;pages , \;publisher , \;year . NepovinnÃ©
poloÅ¾ky: \;volume \ nebo \;number , \;series , \;type , \;address , \;edition , \;month , \;note .
VÃ½znam poloÅ¾ky \;type \ bude vysvÄ›tlen \hyperref[type]{na stranÄ›~\pageref*{type}}.

\item[\xx\cmd{incollectionItem}] ÄÃ¡st knihy majÃ­cÃ­ vlastnÃ­ nÃ¡zev. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author ,
\;title
, \;booktitle , \;publisher , \;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;editor , \;volume \ nebo \;number ,
\;series , \;type , \;chapter , \;pages , \;address , \;edition , \;month , \;note .
PoloÅ¾ka \;type \ mÃ¡ stejnÃ½ vÃ½znam jako u pÅ™edchozÃ­ho typu citace a je vysvÄ›tlena \hyperref[type]{na
stranÄ›~\pageref*{type}}.

\item[\xx\cmd{inproceedingsItem}] ÄlÃ¡nek ve sbornÃ­ku konference. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author ,
\;title ,
\;booktitle , \;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;editor , \;volume \ nebo \;number , \;series , \;pages ,
\;address , \;edition , \;month , \;organization , \;publisher , \;note .

\item[\xx\cmd{manualItem}] technickÃ¡ dokumentace. PovinnÃ¡ poloÅ¾ka: \;title . NepovinnÃ© poloÅ¾ky:
\;author , \;organization , \;address , \;edition , \;month , \;year , \;note .

\item[\xx\cmd{mastersthesisItem}] diplomovÃ¡ prÃ¡ce. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;title , \;school ,
\;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;type , \;address , \;month , \;note .

\item[\xx\cmd{miscItem}] jinÃ½ typ uÅ¾Ã­vanÃ½ v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e se nic jinÃ©ho nehodÃ­. MÃ¡ pouze nepovinnÃ©
poloÅ¾ky \;author , \;title , \;howpublished , \;month , \;year , \;note .

\item[\xx\cmd{phdthesisItem}] disertaÄnÃ­ prÃ¡ce. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;title , \;school ,
\;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;type , \;address , \;month , \;note .

\item[\xx\cmd{proceedingsItem}] sbornÃ­k konference. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;title , \;year . NepovinnÃ©
poloÅ¾ky: \;editor , \;volume \ nebo \;number , \;series , \;address , \;month , \;organization ,
\;publisher , \;note .

\item[\xx\cmd{techreportItem}] zprÃ¡va publikovanÃ¡ Å¡kolou nebo jinou institucÃ­ obvykle v ÄÃ­slovanÃ©
sÃ©rii. PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;title , \;institution , \;year . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;type ,
\;number , \;address , \;month , \;note .

\item[\xx\cmd{unpublishedItem}] dokument majÃ­cÃ­ autora a nÃ¡zev, avÅ¡ak formÃ¡lnÄ› nepublikovanÃ½.
PovinnÃ© poloÅ¾ky: \;author , \;title , \;note . NepovinnÃ© poloÅ¾ky: \;month , \;year .

\end{description}


\subsubsection{Specifikace poloÅ¾ek}\label{obsah}
V poslednÃ­m parametru maker \bibi\ je zapsÃ¡n obsah jednotlivÃ½ch poloÅ¾ek citovanÃ© prÃ¡ce. PoloÅ¾ky se
uvÃ¡dÄ›jÃ­ ve tvaru:

\begin{verbatim}
{jmÃ©no1 = hodnota1, jmÃ©no2 = hodnota2, jmÃ©no3 = hodnota3}
\end{verbatim}

\noindent
Mezery okolo znakÅ¯ rovnÃ­tek a ÄÃ¡rek, oddÄ›lujÃ­cÃ­ch jednotlivÃ© poloÅ¾ky, jsou ignorovÃ¡ny.
IgnorujÃ­
se tÃ©Å¾ prÃ¡zdnÃ© poloÅ¾ky. Lze tedy napsat vÃ­ce ÄÃ¡rek za sebou, ÄÃ¡rku pÅ™ed prvnÃ­ poloÅ¾kou a za
poslednÃ­
poloÅ¾kou. VÅ¡ude, kde je povolena mezera, smÃ­me tÃ©Å¾ ukonÄit Å™Ã¡dek. KromÄ› toho \TeX{} ignoruje
vÅ¡echny mezery na poÄÃ¡tku Å™Ã¡dku. Seznam literatury proto mÅ¯Å¾eme zapisovat pÅ™ehlednÄ› podobnÃ½m
stylem, jakÃ½ je pouÅ¾it v \hyperref[priloha]{pÅ™Ã­loze}.

PoloÅ¾ky se vzÃ¡jemnÄ› oddÄ›lujÃ­ ÄÃ¡rkami. Pokud mÃ¡ bÃ½t uvedena ÄÃ¡rka v hodnotÄ› poloÅ¾ky, musÃ­me celou
hodnotu uzavÅ™Ã­t do sloÅ¾enÃ½ch zÃ¡vorek. Tento pÅ™Ã­pad se bude nejÄastÄ›ji vyskytovat pÅ™i citaci pracÃ­ s
vÃ­ce autory. MÃ¡\?li publikace pouze dva autory, jejichÅ¾ jmÃ©na jsou spojena spojkou \textit{a} (v
anglickÃ½ch pracÃ­ch spojkou \textit{and}), budeme psÃ¡t

\begin{verbatim}
author = Ferda Mravenec a Brouk PytlÃ­k, ...
\end{verbatim}

\noindent
Zde ÄÃ¡rka ukonÄuje poloÅ¾ku. MÃ¡me\?li vÃ­ce autorÅ¯, musÃ­me jejich jmÃ©na uzavÅ™Ã­t do zÃ¡vorek takto:

\begin{verbatim}
author = {Ferda Mravenec, Brouk PytlÃ­k a BÃ¡ba KrtonoÅ¾ka}, ...
\end{verbatim}

\noindent
PrvnÃ­ ÄÃ¡rka (uvnitÅ™ zÃ¡vorek) je souÄÃ¡stÃ­ seznamu autorÅ¯, druhÃ¡ ÄÃ¡rka ukonÄuje poloÅ¾ku. V
anglickÃ½ch pracÃ­ch uvÃ¡dÃ­me ÄÃ¡rku pÅ™ed \textit{and} v pÅ™Ã­padÄ›, kdy citace mÃ¡ vÃ­ce neÅ¾ dna
autory.

\DeclareRobustCommand\minus{-}% \xx\cmd{-} triggers an error
\pozor ZapomenutÃ¡
ÄÃ¡rka nebo vynechanÃ© zÃ¡vorky okolo hodnoty obsahujÃ­cÃ­ ÄÃ¡rku majÃ­ za nÃ¡sledek chybovÃ© hlÃ¡Å¡enÃ­ o
neznÃ¡mÃ© poloÅ¾ce s podivnÃ½m jmÃ©nem. NÄ›kdy se kvÅ¯li chybÃ¡m tohoto typu mÅ¯Å¾e dokonce ztratit velkÃ¡
ÄÃ¡st seznamu literatury i nÃ¡sledujÃ­cÃ­ch ÄÃ¡stÃ­ dokumentu.

V databÃ¡zovÃ½ch souborech urÄenÃ½ch pro zpracovÃ¡nÃ­ \BibTeX{}em Äasto pouÅ¾Ã­vÃ¡me sloÅ¾enÃ© zÃ¡vorky, jimiÅ¾
zabraÅˆujeme konverzi na malÃ¡ Äi velkÃ¡ pÃ­smena. \LaTeX\ Å¾Ã¡dnÃ© konverze neprovÃ¡dÃ­, proto zÃ¡vorky
nepotÅ™ebujeme. MÅ¯Å¾eme vÅ¡ak pouÅ¾Ã­t rÅ¯znÃ¡ makra, napÅ™. \xx\cmd{mbox} pro zabrÃ¡nÄ›nÃ­ nevhodnÃ©mu dÄ›lenÃ­,
\xx\cmd{\minus} k urÄenÃ­ vhodnÃ©ho mÃ­sta dÄ›lenÃ­ slova, a dokonce si mÅ¯Å¾eme pÅ™Ã­mo uvnitÅ™ prostÅ™edi
\xx\texttt{thebibliography} definovat vlastnÃ­ makra, jeÅ¾ budou v ostatnÃ­ch ÄÃ¡stech dokumentu
neznÃ¡mÃ¡ (nebo definovanÃ¡ jinak).

PoloÅ¾ky mohou bÃ½t zapsÃ¡ny v libovolnÃ©m poÅ™adÃ­, lze vÅ¡ak pouÅ¾Ã­t pouze nÃ¡sledujÃ­cÃ­:

\begin{description}
\xitem[address] adresa nakladatele nebo instituce (napÅ™. Å¡koly u diplomovÃ½ch a disertaÄnÃ­ch pracÃ­)
\xitem[author] jmÃ©na autorÅ¯ v tom formÃ¡tu, jak majÃ­ bÃ½t uvedena, na rozdÃ­l od \BibTeX{}u nedochÃ¡zÃ­
k Å¾Ã¡dnÃ©mu pÅ™eformÃ¡tovÃ¡nÃ­ (kÅ™estnÃ­ jmÃ©no nebude zkrÃ¡ceno na iniciÃ¡lu apod.).
\xitem[booktitle] nÃ¡zev knihy, jejÃ­Å¾ ÄÃ¡st je citovÃ¡na.
\xitem[chapter] ÄÃ­slo kapitoly.
\xitem[edition] vydÃ¡nÃ­, mÄ›lo by to bÃ½t poÅ™adovÃ© ÄÃ­slo, kterÃ© mÅ¯Å¾e bÃ½t zadÃ¡no i slovnÄ›, napÅ™.
\textit{Second}.
\xitem[editor] jmÃ©na editorÅ¯, zapisujÃ­ se ve stejnÃ©m formÃ¡tu jako jmÃ©na autorÅ¯.
\xitem[howpublished] zpÅ¯sob, jak byla zveÅ™ejnÄ›na prÃ¡ce neobvyklÃ©ho typu.
\xitem[institution] instituce, kterÃ¡ sponzorovala technickou zprÃ¡vu (\cmd{techreportItem}).
\xitem[journal] jmÃ©no Äasopisu, resp. jeho zkratka.
\xitem[month] mÄ›sÃ­c zveÅ™ejnÄ›nÃ­ prÃ¡ce, v tÃ©to poloÅ¾ce lze uvÃ©st i den.
\xitem[note] vysvÄ›tlujÃ­cÃ­ poznÃ¡mka. Tato poloÅ¾ka je sice uvedena v pÅ™Ã­kladech v
\hyperref[priloha]{pÅ™Ã­loze}, ale v praxi ji budete uÅ¾Ã­vat jen zÅ™Ã­dka. SlouÅ¾Ã­ k uvedenÃ­
URL\index{URL} pracÃ­
zveÅ™ejnÄ›nÃ½ch na Internetu, pÅ™iÄemÅ¾ pro automatickÃ© a sprÃ¡vnÃ© dÄ›lenÃ­ dlouhÃ½ch URL na vÃ­ce Å™Ã¡dkÅ¯ se
pouÅ¾Ã­vÃ¡ balÃ­Äek \xx\fn{url} naÄÃ­tanÃ½ tÅ™Ã­dou \fn{cnbwp}. URL tedy budete zadÃ¡vat ve tvaru:

\begin{verbatim}
note = \url{ftp://ftp.cstug.cz/pub/tex/CTAN/}, ...
\end{verbatim}

\xitem[number] ÄÃ­slo Äasopisu, technickÃ© zprÃ¡vy nebo prÃ¡ce vydÃ¡vanÃ© v sÃ©rii.
\xitem[organization] organizace, kterÃ¡ poÅ™Ã¡dala konferenci, nebo vydala manuÃ¡l.
\xitem[pages] rozmezÃ­ stran.
\xitem[publisher] jmÃ©no vydavatele.
\xitem[school] Å¡kola, kde byla obhÃ¡jena diplomovÃ¡ nebo disertaÄnÃ­ prÃ¡ce.
\xitem[series] jmÃ©no sÃ©rie (edice) knih.
\xitem[title] nÃ¡zev prÃ¡ce.
\xitem[type] typ prÃ¡ce\label{type}, napÅ™. \textit{Research Note}. V citacÃ­ch \xx\cmd{inbookItem} a
\xx\cmd{incollectionItem} specifikuje text odpovÃ­dajÃ­cÃ­ poloÅ¾ce \;chapter \index{chapter}. StandardnÄ›
se doplnÃ­ \texttt{chapter}, ale mÅ¯Å¾ete zadat napÅ™. \texttt{section} nebo \texttt{kapitola}.
\xitem[volume] svazek Äasopisu nebo vÃ­cesvazkovÃ© knihy.
\xitem[year] rok vydÃ¡nÃ­, u nepublikovanÃ½ch pracÃ­ rok napsÃ¡nÃ­.
\end{description}

ÄŒlenÄ›nÃ­ na poloÅ¾ky nemusÃ­ bÃ½t dodrÅ¾ovÃ¡no zcela striktnÄ›. MÅ¯Å¾eme informace oddÄ›lit do samostatnÃ½ch
poloÅ¾ek:

\begin{verbatim}
publisher = John Wiley \&amp; Sons, address = New York, ...
\end{verbatim}

Seznam literatury, zapsanÃ½ pÅ™Ã­mo v \LaTeX ovÃ©m dokumentu, zÅ™ejmÄ› nebude slouÅ¾it pro dalÅ¡Ã­ strojovÃ©
zpracovÃ¡nÃ­. MÅ¯Å¾e bÃ½t proto ÃºÄelnÃ© spojenÃ­ obou informacÃ­ do jednÃ© poloÅ¾ky:

\begin{verbatim}
publisher = {John Wiley \&amp; Sons, New York}, ...
\end{verbatim}

\noindent Zde jsme museli pouÅ¾Ã­t zÃ¡vorky, protoÅ¾e spojenÃ¡ informace obsahuje ÄÃ¡rku.

Makra automaticky doplÅˆujÃ­ teÄky nebo ÄÃ¡rky za jednotlivÃ© poloÅ¾ky, ale pouze v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e text
nekonÄÃ­ interpunkÄnÃ­m znamÃ©nkem. MÄ›jme nÃ¡zev zapsanÃ½:

\begin{verbatim}
title = Can we spend less money for more music?, ...
\end{verbatim}

\noindent V tomto pÅ™Ã­padÄ› nebude interpunkÄnÃ­ znamÃ©nko doplnÄ›no, a to ani v pÅ™Ã­padÄ›, kdyby celÃ½
nÃ¡zev byl uzavÅ™en ve sloÅ¾enÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch.

\subsection{Jak zvolit typ citovanÃ© prÃ¡ce}
Typ citovanÃ© prÃ¡ce musÃ­me zvolit jak pÅ™i zÃ¡pisu do databÃ¡ze pro \BibTeX, tak pÅ™i pouÅ¾itÃ­ maker
\bibi. NÃ¡zvy typÅ¯ jsou intuitivnÃ­ a sprÃ¡vnÃ¡ volba by mÄ›la bÃ½t snadnÃ¡. Ve spornÃ½ch pÅ™Ã­padech pomÅ¯Å¾e,
kdyÅ¾ si uvÄ›domÃ­me, kterÃ© poloÅ¾ky jsou povinnÃ© a kterÃ© nepovinnÃ©. ZvolÃ­me takovÃ½ typ, jehoÅ¾
struktura odpovÃ­dÃ¡ ÃºÄelu.

NÄ›kterÃ© poloÅ¾ky jsou zdÃ¡nlivÄ› nadbyteÄnÃ©, napÅ™. diplomovÃ© (\xx\cmd{mastersthesisItem}) a disertaÄnÃ­
(\xx\cmd{phdthesisItem})\footnote{V \BibTeX{}u \xx\texttt{@mastersthesis} a
\xx\texttt{@phdthesis}.} prÃ¡ce
jsou formÃ¡tovÃ¡ny zcela stejnÄ›, liÅ¡Ã­ se jen defaultnÃ­ hodnota nepovinnÃ© poloÅ¾ky \;type . Chceme\?li
citovat obdobnou publikaci, napÅ™. habilitaÄnÃ­ prÃ¡ci, mÅ¯Å¾eme pouÅ¾Ã­t kterÃ½koliv typ a specifikujeme
nepovinnou poloÅ¾ku:

\begin{verbatim}
type = HabilitaÄnÃ­ prÃ¡ce, ...
\end{verbatim}

PrÃ¡ce dostupnÃ© pouze z Internetu nejsou formÃ¡lnÄ› publikovÃ¡ny. PouÅ¾Ã­vÃ¡ se pro nÄ›
\xx\cmd{unpublishedItem}, v \xx\BibTeX{}u \texttt{@unpublished}. URL prÃ¡ce se uvede v poloÅ¾ce
\;note \index{note}, jak bylo uvedeno vÃ½Å¡e.

\subsection{TechnickÃ¡ poznÃ¡mka}
V pÅ™Ã­kazu \cmd{documentclass} lze uvÃ¡dÄ›t nepovinnÃ© parametry v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch. Tyto parametry
jsou poslÃ¡ny jak tÅ™Ã­dÄ› \fn{article}, z nÃ­Å¾ je tÅ™Ã­da \fn{cnbwp} odvozena, tak vÅ¡em naÄÃ­tanÃ½m
balÃ­ÄkÅ¯m. Lze tedy specifikovat parametry pro balÃ­Äek \xx\fn{natbib}. NapÅ™Ã­klad parametrem
\xx\texttt{numbered} zmÄ›nÃ­me citace ve tvaru autor-rok na ÄÃ­slovanÃ©.

\pozor
PoslednÃ­ parametr maker \bibi\ je zpracovÃ¡n pomocÃ­ balÃ­Äku \xx\fn{keyval}. Z toho vyplÃ½vÃ¡, Å¾e
smÃ­me pouÅ¾Ã­vat vÃ½hradnÄ› deklarovanÃ© poloÅ¾ky. Nelze vytvoÅ™it neznÃ¡mou poloÅ¾ku pro pÅ™idÃ¡nÃ­ komentÃ¡Å™e,
kterÃ½ se nemÃ¡ tisknout. TakovÃ½ pokus vede k chybÄ› pÅ™i zpracovÃ¡nÃ­ dokumentu. KomentÃ¡Å™e zapisujeme za
znak \textit{procento} jako v bÄ›Å¾nÃ½ch \LaTeX ovÃ½ch textech.

NepovinnÃ½ parametr a prvnÃ­ povinnÃ½ parametr maker \bibi\ jsou beze zmÄ›ny pÅ™edÃ¡ny makru
\xx\cmd{bibitem}.

V pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e poÅ¾adovanÃ©mu ÃºÄelu nevyhovuje Å¾Ã¡dnÃ½ z typÅ¯ uvedenÃ½ch v kapitole~\ref{typy}, lze
pouÅ¾Ã­t pÅ™Ã­mo makro \xx\cmd{bibitem} a vÅ¡e naformÃ¡tovat ruÄnÄ›.

\section{VklÃ¡dÃ¡nÃ­ obrÃ¡zkÅ¯ a~tabulek do textu}\label{vkladani}
ObrÃ¡zky a tabulky vklÃ¡dÃ¡me do textu prostÅ™ednictvÃ­m plovoucÃ­ch prostÅ™edÃ­ \xx\texttt{figure} a
\xx\texttt{table}. V hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch uvÃ¡dÃ­me nepovinnÄ› parametr, kde mÃ¡ bÃ½t plovoucÃ­ objekt
umÃ­stÄ›n. Tyto parametry \LaTeX\ ovÅ¡em chÃ¡pe pouze jako doporuÄenÃ­. Nelze\?li jim vyhovÄ›t, pokusÃ­ se
o umÃ­stÄ›nÃ­ plovoucÃ­ho objektu na samostatnou strÃ¡nku. NenÃ­\?li ani to moÅ¾nÃ©, umÃ­stÃ­ pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ½
plovoucÃ­ objekt a vÅ¡echny nÃ¡sledujÃ­cÃ­ na konec dokumentu resp. kapitoly (v pÅ™Ã­padÄ› knih). Je tedy
nutno povolit vÃ­ce moÅ¾nostÃ­, aby si \LaTeX\ mohl vybrat. UvedenÃ­ samotnÃ©ho specifikÃ¡toru
[h]\index{h@[h]} obvykle vede prÃ¡vÄ› k tomu, Å¾e je plovoucÃ­ objekt odsunut na samostatnou strÃ¡nku Äi
konec dokumentu. O vynucenÃ© umÃ­stÄ›nÃ­ plovoucÃ­ho objektu na konkrÃ©tnÃ­ mÃ­sto si povÃ­me v
kapitole~\ref{vynucene}.

\pozor Zde je vhodnÃ© mÃ­sto k vysvÄ›tlenÃ­ rozdÃ­lu mezi makry \xx\cmd{newpage} a \xx\cmd{clearpage} Äi
\xx\cmd{cleardoublepage}. PrvnÃ­ dvÄ› vynutÃ­ pÅ™echod na novou strÃ¡nku, \cmd{cleardoublepage} na
lichou strÃ¡nku\footnote{To platÃ­ pouze pro oboustrannÄ› tiÅ¡tÄ›nÃ© dokumenty, kterÃ© majÃ­ explicitnÄ› Äi
implicitnÄ› specifikovÃ¡n parametr \xx\texttt{twoside}. TÅ™Ã­da \fn{cnbwp} jej deklaruje implicitnÄ›.}.
Makra \cmd{clearpage} a \cmd{cleardoublepage} navÃ­c vytisknou vÅ¡echny dosud neumÃ­stÄ›nÃ© plovoucÃ­
objekty uschovanÃ© ve vyrovnÃ¡vacÃ­ pamÄ›ti.

Algoritmus umisÅ¥ovÃ¡nÃ­ plovoucÃ­ch objektÅ¯ se Å™Ã­dÃ­ hodnotami nÄ›kolika registrÅ¯. Hodnoty jsou voleny
pro bÄ›Å¾nÃ© dokumenty, ale pro technickÃ© zprÃ¡vy s mnoha tabulkami a obrÃ¡zky nemusÃ­ bÃ½t vyhovujÃ­cÃ­.
Registr \xx\cmd{topfraction} urÄuje maximÃ¡lnÃ­ ÄÃ¡st strÃ¡nky, kterou smÃ­ zabrat plovoucÃ­ objekt
nahoÅ™e, \xx\cmd{bottomfraction} analogicky vymezuje maximÃ¡lnÃ­ podÃ­l strÃ¡nky pro plovoucÃ­ objekty
umÃ­stÄ›nÃ© dole a \xx\cmd{textfraction} je minimÃ¡lnÃ­ ÄÃ¡st strÃ¡nky, jiÅ¾ musÃ­ zabÃ­rat text. Registry se
mÄ›nÃ­ pÅ™Ã­kazem \xx\cmd{renewcommand}, neboÅ¥ se jednÃ¡ o makra. V dokumentech s mnoha plovoucÃ­mi
objekty je mÅ¯Å¾eme nastavit na extrÃ©mnÃ­ hodnoty pomocÃ­:

\begin{verbatim}
\renewcommand\topfraction{.99}
\renewcommand\bottomfraction{.99}
\renewcommand\textfraction{.01}
\end{verbatim}

PlovoucÃ­ strÃ¡nka je vytvoÅ™ena pouze tehdy, pokud plovoucÃ­ objekty zaujÃ­majÃ­ alespoÅˆ ÄÃ¡st
definovanou v rexistru \xx\cmd{floatpagefraction}. Tuto hodnotu obvykle nenÃ­ nutno mÄ›nit.

\LaTeX\ mÃ¡ jeÅ¡tÄ› ÄÃ­taÄe, jimiÅ¾ nastavujeme nejvyÅ¡Å¡Ã­ povolenÃ½ poÄet plovoucÃ­ch objektÅ¯. ÄŒÃ­taÄ
\xx\texttt{topnumber} urÄuje maximÃ¡lnÃ­ poÄet plovoucÃ­ch objektÅ¯ nahoÅ™e, \xx\texttt{bottomnumber}
dole a \xx\cmd{totalnumber} omezuje celkovÃ½ poÄet vÅ¡ech plovoucÃ­ch objektÅ¯ na strÃ¡nce. Obvykle je
nemusÃ­te mÄ›nit, k modifikacÃ­m by bylo nuno pÅ™istoupit jen v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e by dokument obsahoval velkÃ½
poÄet velmi malÃ½ch plovoucÃ­ch objektÅ¯\footnote{Pak by ale stÃ¡lo za Ãºvahu jejich seskupenÃ­ s
vyuÅ¾itÃ­m balÃ­Äku \xx\fn{subfigure}.}. Hodnoty se nastavujÃ­ pÅ™Ã­kazem \xx\cmd{setcounter}, napÅ™Ã­klad:

\begin{verbatim}
\setcounter{totalnumber}{17}
\end{verbatim}

\pozor AktuÃ¡lnÃ­ hodnoty registrÅ¯ lze zjistit rÅ¯znÃ½mi zpÅ¯soby. Zde si pÅ™edvedeme pouÅ¾itÃ­ pÅ™Ã­kazÅ¯
\TeX{}u \xx\cmd{show} a \xx\cmd{showthe}. PrvnÃ­ z nich slouÅ¾Ã­ k zobrazenÃ­ definice makra. PouÅ¾ijeme
jej tedy ke zjiÅ¡tÄ›nÃ­ hodnoty registru typu \textit{fraction}. Registr typu \textit{number} musÃ­me
vypsat pomocÃ­ \cmd{showthe}. NÃ¡sledujÃ­cÃ­ dva Å™Ã¡dky vypÃ­Å¡Ã­ aktuÃ¡lnÃ­ hodnoty registrÅ¯
\cmd{topfraction} a \cmd{topnumber}:

\begin{verbatim}
\show\topfraction
\showthe\value{topnumber}
\end{verbatim}

\noindent Na terminÃ¡lu a v log-souboru (zde jsme vypustili prÃ¡zdnÃ© Å™Ã¡dky) pak najdeme vÃ½pis podobnÃ½
tomuto:

\begin{verbatim}
&gt; \topfraction=\long macro:
-&gt;.7.
l.875 \show\topfraction

&gt; 2.
&lt;recently read&gt; \c@topnumber
l.876 \showthe\value{topnumber}
\end{verbatim}

\noindent Zjistili jsme tedy, Å¾e \cmd{topfraction} = 0.7 a \texttt{topnumber} = 2. TeÄky na konec
definic pÅ™idÃ¡vajÃ­ pÅ™Ã­kazy \cmd{show} a \cmd{showthe}.

\subsection{VynucenÃ© umÃ­stÄ›nÃ­ plovoucÃ­ho objektu na konkrÃ©tnÃ­ mÃ­sto}\label{vynucene}
V nÄ›kterÃ½ch pÅ™Ã­padech se stÃ¡vÃ¡, Å¾e plovoucÃ­ objekt \textbf{musÃ­} nezbynÄ› bÃ½t na jistÃ©m konkrÃ©tnÃ­m
mÃ­stÄ›. PotÅ™ebujeme tedy \LaTeX{}u sdÄ›lit, Å¾e specifikÃ¡tor nemyslÃ­me jako doporuÄenÃ½, nÃ½brÅ¾ jako
kategorickÃ½ pÅ™Ã­kaz. K tomu slouÅ¾Ã­ specifikÃ¡tor [H]\index{H@[H]}. PÅ¯vodnÄ› byl implementovÃ¡n v
balÃ­Äku \xx\fn{here}, ale ten jiÅ¾ nenÃ­ v bÄ›Å¾nÃ½ch distribucÃ­ch. Tento specifikÃ¡tor je nynÃ­
implementovÃ¡n v balÃ­Äku \xx\fn{float}.

\pozor PÅ™i pouÅ¾itÃ­ specifikÃ¡toru [H] prostÅ™edÃ­ pÅ™estÃ¡vÃ¡ bÃ½t plovoucÃ­m. \LaTeX\ jej umÃ­stÃ­ na
poÅ¾adovanÃ© mÃ­sto bez ohledu na to, zda se do zbÃ½vajÃ­cÃ­ho prostoru na strÃ¡nce vejde. PouÅ¾Ã­vejte
proto tento specifikÃ¡tor aÅ¾ ve finÃ¡lnÃ­ verzi dokumentu.

\section{PÅ™Ã­prava obrÃ¡zkÅ¯}\label{obrazky}
Tato kapitola se bude vÄ›novat prÃ¡ci s obrÃ¡zky. Nejprve si vysvÄ›tlÃ­me rozdÃ­ly mezi hlavnÃ­mi
grafickÃ½mi formÃ¡ty. DÃ¡le si popÃ­Å¡eme, jak naÄteme obrÃ¡zky do dokumentu, a nakonec uvedeme nÄ›kolik
postupÅ¯, jak obrÃ¡zky pÅ™ipravovat a jak opravit obrÃ¡zky vytvoÅ™enÃ© Å¡patnÄ› napsanÃ½mi programy.

\subsection{GrafickÃ© formÃ¡ty}\label{graform}
ObrÃ¡zky podle formÃ¡tu dÄ›lÃ­me na dva zÃ¡kladnÃ­ typy: bitmapovÃ© a vektorovÃ©. BitmapovÃ© obrÃ¡zky
pÅ™edstavujÃ­ matici hodnot (rastr), pÅ™iÄemÅ¾ kaÅ¾dÃ½ prvek nese informaci o barvÄ› zobrazenÃ©ho bodu
nenulovÃ©
velikosti. VektorovÃ© obrÃ¡zky se liÅ¡Ã­ tÃ­m, Å¾e jsou v nich kÅ™ivky popsÃ¡ny matematickÃ½mi rovnicemi a
ke kaÅ¾dÃ© kÅ™ivce je pÅ™idÃ¡na informace o tlouÅ¡Å¥ce ÄÃ¡ry, jejÃ­ barvÄ›, pÅ™Ã­padnÄ› o barvÄ›, jÃ­Å¾ mÃ¡ bÃ½t
vyplnÄ›na ohraniÄenÃ¡ plocha. K pÅ™evodu na rastr dochÃ¡zÃ­ aÅ¾ v okamÅ¾iku zobrazenÃ­ na monitoru Äi
tisku.

ZdÃ¡lo by se, Å¾e nenÃ­ velkÃ½ rozdÃ­l ve vÃ½sledku, protoÅ¾e vektorovÃ½ obrÃ¡zek se takÃ© musÃ­ vyrastrovat,
ale opak je pravdou. ZÃ¡sadnÃ­ rozdÃ­l je v tom, Å¾e kaÅ¾dÃ© zobrazovacÃ­ Äi tiskovÃ© zaÅ™Ã­zenÃ­ mÃ¡ jinÃ©
rozliÅ¡enÃ­, tj. jinou hustotu rastru. VektorovÃ½ obrÃ¡zek se rastruje v okamÅ¾iku zobrazenÃ­, je tedy
rastrovÃ¡n na konkrÃ©tnÃ­ rozliÅ¡enÃ­. ZÃ¡leÅ¾Ã­ tÃ©Å¾ na velikosti a tvaru tiskovÃ½ch bodÅ¯. Podle toho se
urÄuje barva bodÅ¯, jeÅ¾ jsou matematicky na hranici mezi obarvenou a neobarvenou ÄÃ¡stÃ­ roviny.
RasterizaÄnÃ­ algoritmus zobrazovacÃ­ho zaÅ™Ã­zenÃ­ je vypoÄte tak, aby kÅ™ivky vypadaly hladce.

PÅ™i zobrazenÃ­ bitmapovÃ©ho obrÃ¡zku je nutno zachovat pÅ™edepsanou velikost, pÅ™estoÅ¾e byl vytvoÅ™en pro
jinÃ© rozliÅ¡enÃ­. NezbÃ½vÃ¡ tedy jinÃ¡ moÅ¾nost neÅ¾ body dopoÄÃ­tat interpolacÃ­. V bitmapovÃ©m obrÃ¡zku jiÅ¾
nemÃ¡me informaci, zda bod leÅ¾el na nÄ›jakÃ© kÅ™ivce. PÅ™estoÅ¾e ovladaÄ pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ©ho zaÅ¾Ã­zenÃ­ znÃ¡
velikost a tvar tiskovÃ½ch bodÅ¯, nemÃ¡ dost informacÃ­, aby je pÅ™i rastrovÃ¡nÃ­ mohl pouÅ¾Ã­t.

PÅ™Ã­klad vektorovÃ©ho a bitmapovÃ©ho grafu je uveden na obrÃ¡zku~\ref{vectbitfig}. ObrÃ¡zek je jednÃ­m z
demonstraÄnÃ­ch pÅ™Ã­kladÅ¯ dodÃ¡vanÃ½ch s programem gnuplot. Ze stejnÃ©ho zdroje byla vytvoÅ™ena vektorovÃ¡
i bitmapovÃ¡ podoba.

\begin{figure}[p]
{\centering
\includegraphics[width=.61\textwidth]{graph18.pdf}

\hrule \vskip 2dd

\includegraphics[width=.61\textwidth]{graph18.png}

\hrule \vskip 2dd

\includegraphics[width=.61\textwidth]{graph18.jpg}

}
\caption{SrovnÃ¡nÃ­ vektorovÃ©ho obrÃ¡zku (nahoÅ™e) s~bitmapovÃ½m s~bezztrÃ¡tovou kompresÃ­ (uprostÅ™ed)
a~ztrÃ¡tovou kompresÃ­ JPEG (dole)}\label{vectbitfig}
\end{figure}

HornÃ­ obrÃ¡zek je vektorovÃ½. Byl exportovÃ¡n jako EPS\index{EPS} (Encapsulated
Post\-Script\index{Encapsulated PostScript}) a pÅ™eveden na PDF, aby mohl bÃ½t naÄten pdf\TeX em nebo
\XeTeX em. Na
obrazovce mohou bÃ½t kÅ™ivky zubatÃ©, protoÅ¾e rozliÅ¡enÃ­ obrazovky je malÃ©, ale po vytiÅ¡tÄ›nÃ­ na
kvalitnÃ­ tiskÃ¡rnÄ› zuby zmizÃ­.

StÅ™ednÃ­ obrÃ¡zek byl exportovÃ¡n ve formÃ¡tu PNG\index{PNG} (Portable Network Graphics\index{Portable
Network Graphics}). RozdÃ­l v kvalitÄ› zobrazenÃ­ je zÅ™ejmÃ½, zejmÃ©na vÃ½raznÃ© je zhorÅ¡enÃ­ kvality
pÃ­sma. PÅ™i urÄitÃ©m zvÄ›tÅ¡enÃ­ mohou zcela zmizet osy. Osy zÅ¯stanou zubatÃ© i po vytiÅ¡tÄ›nÃ­ na tiskÃ¡rnÄ›
s vysokÃ½m rozliÅ¡enÃ­m, neboÅ¥, jak jiÅ¾ bylo napsÃ¡no, ovladaÄ pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ©ho zaÅ™Ã­zenÃ­ nevÃ­, Å¾e body mÄ›ly
leÅ¾et na jednÃ© pÅ™Ã­mce, a pouze \uv{schody} pÅ™epoÄÃ­tÃ¡ na jinÃ© rozliÅ¡enÃ­.

RastrovÃ¡ data zabÃ­rajÃ­ pÅ™Ã­liÅ¡ mnoho pamÄ›ti. V obrÃ¡zcÃ­ch se vÅ¡ak vyskytujÃ­ opakovanÃ© sekvence barev
a jednobarevnÃ© plochy. Data lze tedy uloÅ¾it ekonomiÄtÄ›ji vyuÅ¾itÃ­m nÄ›jakÃ©ho kompresnÃ­ho algoritmu.
KompresnÃ­ algoritmy dÄ›lÃ­me do dvou skupin, na bezztrÃ¡tovÃ© a ztrÃ¡tovÃ©. BezztrÃ¡tovÃ© algoritmy se
vyznaÄujÃ­ tÃ­m, Å¾e lze dekompresÃ­ obnovit pÅ¯vodnÃ­ data. U ztrÃ¡tovÃ½ch algoritmÅ¯ to v principu nelze.

FormÃ¡t PNG, pouÅ¾itÃ½ na stÅ™ednÃ­m obrÃ¡zku, pouÅ¾Ã­vÃ¡ bezztrÃ¡tovÃ½ kompresnÃ­ algoritmus. SpodnÃ­ obrÃ¡zek
byl uloÅ¾en ve formÃ¡tu vyuÅ¾Ã­vajÃ­cÃ­m ztrÃ¡tovou kompresi JPEG\index{JPEG}\footnote{Vyslovuje se
\textit{jay peg}.}. Tento algoritmus vyvinulo
konsorcium Joint Photographic Expert Group\index{Joint Photographic Expert Group} pro uklÃ¡dÃ¡nÃ­
barevnÃ½ch fotografiÃ­. VÃ½zkumem bylo zjiÅ¡tÄ›no, kterÃ© obrazovÃ© elementy lidskÃ© oko nerozeznÃ¡. NenÃ­
tedy na zÃ¡vadu, jsou\?li z fotografie odstranÄ›ny. Kvalita nenÃ­ zhorÅ¡ena a vÃ½raznÄ› se zmenÅ¡Ã­ velikost
souboru. Kvalitu obrÃ¡zku lze ovlivnit, ale i pÅ™i nejvyÅ¡Å¡Ã­ kvalitÄ› zobrazenÃ­ (nejmÃ©nÄ› ÃºÄinÃ©
kompresi) je vÅ¾dy komprese ztrÃ¡tovÃ¡. FormÃ¡t se nazÃ½vÃ¡ JFIF\index{JFIF} (JPEG File Interchange
Format\index{JPEG File Interchange Format}) a soubory majÃ­ nejÄastÄ›ji pÅ™Ã­ponu \xx\texttt{jpg}, mÃ©nÄ›
Äasto \xx\texttt{jpeg}, \xx\texttt{jff} nebo \xx\texttt{jfif}.

SpodnÃ­ obrÃ¡zek byl vytvoÅ™en v nÃ­zkÃ©m rozliÅ¡enÃ­, vhodnÃ©m pouze pro obrazovku, a uloÅ¾en ÃºmyslnÄ› s
nastavenou nÃ­zkou kvalitou, aby bylo na prvnÃ­ pohled zÅ™ejmÃ©, Å¾e pÅ™i pouÅ¾itÃ­ ztrÃ¡tovÃ© komprese
dochÃ¡zÃ­ k rozmazÃ¡nÃ­ a k vytvoÅ™enÃ­ barevnÃ½ch artefaktÅ¯, zejmÃ©na v tÃ©mÄ›Å™ jednobarevnÃ½ch plochÃ¡ch.

\pozor
Pamatujme si, Å¾e obrÃ¡zky vÅ¾dy vytvÃ¡Å™Ã­me v takovÃ©m formÃ¡tu, kterÃ½ nejlÃ©pe odpovÃ­dÃ¡ jejich
charakteru. Grafy a diagramy jsou vÅ¾dy matematickÃ© objekty, kterÃ© lze popsat rovnicemi znÃ¡mÃ½mi z
analytickÃ© geometrie. KomplikovanÃ© kÅ™ivky jsou pÅ™itom obvykle aproximovÃ¡ny BÃ©zierovÃ½mi kÅ™ivkami.
ObrÃ¡zky tedy vytvoÅ™Ã­me ve vektorovÃ©m formÃ¡tu. BitmapovÃ© formÃ¡ty pouÅ¾Ã­vÃ¡me pouze pro obrÃ¡zky, kterÃ©
nemajÃ­ matematickou reprezentaci. PÅ™ednost dÃ¡vÃ¡me formÃ¡tÅ¯m s bezztrÃ¡tovou kompresÃ­. GrafickÃ©
formÃ¡ty se ztrÃ¡tovou kompresÃ­ pouÅ¾Ã­vÃ¡me \textbf{vÃ½hradnÄ› na barevnÃ© fotografie a na nic jinÃ©ho}!

OhlednÄ› grafickÃ½ch formÃ¡tÅ¯ panuje mnoho nepravdivÃ½ch povÄ›r. Jednou z nich je domnÄ›nka, Å¾e formÃ¡t
EPS\index{EPS} je vektorovÃ½. Je to pravda pouze ÄÃ¡steÄnÃ¡. FormÃ¡t EPS je v zÃ¡sadÄ› Post\-Script s
jistÃ½mi omezenÃ­mi. Soubor mÅ¯Å¾e obsahovat jak vektorovou, tak bitmapovou grafiku, a to dokonce
jejich kombinaci. PÅ™i uklÃ¡dÃ¡nÃ­ obrÃ¡zku ve formÃ¡tu EPS tedy zÃ¡leÅ¾Ã­ na tom, jakÃ½m programem jsme jej
vytvoÅ™ili. Pokud byl obrÃ¡zek nakreslen bitmapovÃ½m editorem, jakÃ½mi jsou napÅ™.
Photoshop\index{Photoshop} nebo Gimp\index{Gimp}, bude i vÃ½slednÃ½ EPS bitmapovÃ½. TotÃ©Å¾ platÃ­ o
formÃ¡tu PDF\index{PDF}. Oba formÃ¡ty povolujÃ­ u bitmapovÃ½ch obrÃ¡zkÅ¯ bezztrÃ¡tovou i ztrÃ¡tovou
kompresi.

Mnoho lidÃ­ se omylem domnÃ­vÃ¡, Å¾e nenÃ­ rozdÃ­lu mezi formÃ¡ty PS\index{PS}
(Post\-Script\index{PostScript}) a EPS\index{EPS}. BohuÅ¾el se tÃ­mto velmi oblÃ­benÃ½m omylem nechali
svÃ©st i nÄ›kteÅ™Ã­ autoÅ™i komerÄnÃ­ch programÅ¯. EPS povoluje pouze podmnoÅ¾inu jazyka Post\-Script a
vyÅ¾aduje nÄ›jakÃ© informace navÃ­c, aby programy dokÃ¡zaly vloÅ¾it obrÃ¡zek do dokumentu. NÄ›kterÃ©
programy vÅ¡ak vytvÃ¡Å™ejÃ­ postscriptovÃ© soubory, jeÅ¾ se jen tvÃ¡Å™Ã­ jako EPS. V nÄ›kterÃ½ch pÅ™Ã­padech to
nevadÃ­, ale Äasto takovÃ½ obrÃ¡zek vloÅ¾it nelze, protoÅ¾e to zpÅ¯sobÃ­ podivnÃ© chyby (poÅ¡kodÃ­ se
nÃ¡sledujÃ­cÃ­ obrÃ¡zek, ztratÃ­ se ÄÃ¡st textu, nebo i celÃ½ zbytek dokumentu). Expert nÄ›kdy dokÃ¡Å¾e
takovÃ½ soubor opravit, ale mÅ¯Å¾e to vyÅ¾adovat nÄ›kolikahodinovÃ© studium. NaÅ¡tÄ›stÃ­ existujÃ­ nÃ¡stroje,
kterÃ© takovou nÃ¡pravu zvlÃ¡dnou\label{poprava}. ZmÃ­nÃ­me se o nich v kapitole~\ref{oprava}.

DalÅ¡Ã­ povÄ›ra se tÃ½kÃ¡ bitmapovÃ©ho formÃ¡tu TIFF\index{TIFF} (Tagged Image File Format\index{Tagged
Image File Format}, soubory majÃ­ obvykle pÅ™Ã­ponu \xx\texttt{tif}). Obvykle se tvrdÃ­, Å¾e tento
formÃ¡t pouÅ¾Ã­vÃ¡ bezztrÃ¡tovou kompresi. Ve skuteÄnosti si vÅ¡ak pÅ™i uklÃ¡dÃ¡nÃ­ mÅ¯Å¾eme kompresi zvolit.
MÃ¡me na vÃ½bÄ›r nÄ›kolik bezztrÃ¡tovÃ½ch algoritmÅ¯, dokonce lze obrÃ¡zek uloÅ¾it zcela bez komprese, ale
mÅ¯Å¾eme tÃ©Å¾ pouÅ¾Ã­t ztrÃ¡tovou kompresi JPEG.

\subsection{NaÄtenÃ­ obrÃ¡zku do dokumentu}\label{incgraph}
V kapiole~\ref{vkladani} jsme se vÄ›novali plovoucÃ­m prostÅ™edÃ­m a metodÃ¡m, jak vloÅ¾it plovoucÃ­
objekt do textu. NynÃ­ se zamÄ›Å™Ã­me na to, jak do plovoucÃ­ho prostÅ™edÃ­ naÄteme vlastnÃ­ obrÃ¡zek.

\TeX\ je program napsanÃ½ pro zpracovÃ¡nÃ­ textu. KromÄ› primitivnÃ­ grafiky tvoÅ™enÃ© vodorovnÃ½mi a
svislÃ½mi ÃºseÄkami a znaky ze speciÃ¡lnÄ› pÅ™ipravenÃ½ch fontÅ¯ nelze Å¾Ã¡dnÃ© obrÃ¡zky pÅ™Ã­mo vytvÃ¡Å™et.
Neexistuje ani pÅ™Ã­kaz pro vloÅ¾enÃ­ obrÃ¡zku. \TeX\ mÃ¡ ovÅ¡em pÅ™Ã­kaz \xx\cmd{special}, kterÃ½ nenÃ­ vÅ¯bec
interpretovÃ¡n a jeho argument je pouze poslÃ¡n vÃ½stupnÃ­mu zaÅ™Ã­zenÃ­. ZÃ¡leÅ¾Ã­ na pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ©m ovladaÄi,
jak s takovÃ½m povelem naloÅ¾Ã­. MluvÃ­me\?li o tom, jak se do \TeX ovÃ½ch Äi \LaTeX ovÃ½ch dokumentÅ¯
vklÃ¡dajÃ­ obrÃ¡zky, mÃ¡me vÅ¾dy na mysli nÄ›jakÃ½ konkrÃ©tnÃ­ ovladaÄ zaÅ™Ã­zenÃ­.

Working Papers ÄŒeskÃ© nÃ¡rodnÃ­ banky jsou zveÅ™ejÅˆovÃ¡ny ve formÃ¡tu PDF\index{PDF}. ZamÄ›Å™Ã­me se tedy na
dvÄ› nejbÄ›Å¾nÄ›jÅ¡Ã­ metody, jak zÃ­skat PDF z textu psanÃ©ho v \LaTeX u. PrvnÃ­ moÅ¾nostÃ­ je konverze
souboru DVI na \xps\ programem \xx\fn{dvips}. PostscriptovÃ½ soubor pak pÅ™evedeme na PDF nÄ›jakÃ½m
programem (existujÃ­ komerÄnÃ­ i volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ© programy). Druhou moÅ¾nostÃ­ je pÅ™Ã­mÃ¡ tvorba
PDF\index{PDF} programem \xpdftex.

PÅ™i pouÅ¾itÃ­ programu \fn{dvips} je optimÃ¡lnÃ­m grafickÃ½m formÃ¡tem EPS\index{EPS}, a to jak pro
bitmapovÃ©, tak pro vektorovÃ© obrÃ¡zky. Program \pdftex\ umÃ­ naÄÃ­st pÅ™Ã­mo obrÃ¡zky ve formÃ¡tech
JFIF\index{JFIF} a PNG\index{PNG}, ale ty jsou bitmapovÃ© a budeme je pouÅ¾Ã­vat jen zÅ™Ã­dka. VektorovÃ©
obrÃ¡zky musÃ­me pÅ™ipravit ve formÃ¡tu PDF. Pro pÅ™evod z EPS do PDF lze vyuÅ¾Ã­t komerÄnÃ­ Adobe
Distiller\index{Distiller}\index{Adobe Distiller}. Stejnou funkci vÅ¡ak nabÃ­zÃ­ i program
\xx\fn{epstopdf}. Ten vÅ¡ak vyÅ¾aduje \xgs\ a \xx\fn{perl}. ZmÃ­nÄ›nÃ© programy jsou volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ© a
existujÃ­ pro vÅ¡echny operaÄnÃ­ systÃ©my.

ObrÃ¡zek lze naÄÃ­st rÅ¯znÃ½mi zpÅ¯soby. NejpohodlnÄ›jÅ¡Ã­m je zÅ™ejmÄ› vyuÅ¾itÃ­ balÃ­Äku \xx\fn{graphics}.
Makro \xx\cmd{includegraphics} mÃ¡ jeden povinnÃ½ parametr, jÃ­mÅ¾ je jmÃ©no souboru obsahujÃ­cÃ­ho
obrÃ¡zek. V nepovinnÃ©m parametru v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch lze uvÃ©st Å™adu rozliÄnÃ½ch pokynÅ¯ ve tvaru
\textit{klÃ­Ä=hodnota}. Syntaxe je stejnÃ¡ jako u makra \bibi, jeÅ¾ bylo popsÃ¡no v
kapitole~\ref{obsah}, pouze mÃ­sto sloÅ¾enÃ½ch zÃ¡vorek pouÅ¾Ã­vÃ¡me zÃ¡vorky hranatÃ©, neboÅ¥ prvnÃ­
parametr je nepovinnÃ½. I zde jsou parametry zpracovÃ¡ny pomocÃ­ balÃ­Äku \xx\fn{keyval}.

PodrobnÃ½ popis pÅ™Ã­kazu \cmd{includegraphics} najdete v souboru \xx\fn{grfguide.ps}, jenÅ¾ je
souÄÃ¡stÃ­ distribuce. Zde si popÃ­Å¡eme pouze nÄ›kolik zÃ¡kladnÃ­ch parametrÅ¯:

\begin{description}
\xitem[scale] je pomÄ›r zmenÅ¡enÃ­ Äi zvÄ›tÅ¡enÃ­. ZmenÅ¡enÃ­ na polovinu dosÃ¡hneme zadÃ¡nÃ­m
\texttt{scale=.5}.
\xitem[width] specifikujeme poÅ¾adovanou Å¡Ã­Å™ku. RozmÄ›r lze zadat v libovolnÃ½ch jednotkÃ¡ch, ale i
jako podÃ­l jinÃ½ch rozmÄ›rÅ¯. PoÅ¾adujeme\?li Å¡Ã­Å™ku 75\,\% Å¡Ã­Å™ky textu, pouÅ¾ijeme
\verb;width=.75\textwidth;.
\xitem[height] urÄuje vÃ½Å¡ku obrÃ¡zku. Uvedeme\?li souÄasnÄ› \texttt{height} i \texttt{width}, dojde k
distorzi obrÃ¡zku. PouÅ¾ijeme\?li pouze jeden z tÄ›chto parametrÅ¯, druhÃ½ z nich se dopoÄte tak, aby
pomÄ›r stran zÅ¯stal zachovÃ¡n.
\xitem[clip]\label{clip} zpÅ¯sobÃ­ oÅ™Ã­znutÃ­ na ohraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek. NÄ›kterÃ© programy (napÅ™. Quatro)
vytvÃ¡Å™ejÃ­
vadnÃ© EPS, jeÅ¾ vymaÅ¾ou svÃ© okolÃ­. Pokud pÅ™i vloÅ¾enÃ­ obrÃ¡zku zmizÃ­ ÄÃ¡st textu nad nÃ­m nebo vedle
nÄ›ho, vyzkouÅ¡ejte pouÅ¾itÃ­ parametru \texttt{clip} (bez uvedenÃ­ rovnÃ­tka a hodnoty).
\xitem[page] pouÅ¾Ã­vÃ¡me pouze pÅ™i vklÃ¡dÃ¡nÃ­ obrÃ¡zku z vÃ­cestrÃ¡nkovÃ©ho souboru PDF\index{PDF}.
ZadÃ¡vÃ¡me jÃ­m poÅ™adovÃ© ÄÃ­slo strÃ¡nky, kterou chceme vloÅ¾it.
\end{description}

\subsection{PÅ™Ã­prava vektorovÃ©ho obrÃ¡zku}\label{makevectfig}
PÅ™ipravujeme\?li vektorovÃ½ obrÃ¡zek, musÃ­me pÅ™edevÅ¡Ã­m pouÅ¾Ã­t grafickÃ½ editor nebo obdobnÃ½ program,
kterÃ½ skuteÄnÄ› pracuje s vektorovou reprezentacÃ­. ObrÃ¡zek pak musÃ­me pÅ™evÃ©st do formÃ¡tu, kterÃ½
lze do dokumentu naÄÃ­st, tj. EPS nebo PDF. VÃ½hodou je, pokud program umÃ­ soubor v tomto formÃ¡tu
zapsat pÅ™Ã­mo. V opaÄnÃ©m pÅ™Ã­padÄ› si musÃ­me pomoci nÄ›jakou nÃ¡hradnÃ­ metodou.

V nÃ¡sledujÃ­cÃ­ch podkapitolÃ¡ch si popÃ­Å¡eme nÄ›kolik bÄ›Å¾nÃ½ch programÅ¯ a ukÃ¡Å¾eme si ÃºskalÃ­, jeÅ¾ nÃ¡s
mohou potkat.

\subsubsection{Gnuplot}\label{gnuplot}\index{gnuplot}
Gnuplot je flexibilnÃ­ volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ½ program pro kreslenÃ­ matematickÃ½ch grafÅ¯. Je dostupnÃ½ pro
vÅ¡echny operaÄnÃ­ systÃ©my. Byl jÃ­m vytvoÅ™en obrÃ¡zek~\ref{vectbitfig}. UmoÅ¾Åˆuje vÃ½stup v mnoha
formÃ¡tech vÄetnÄ› EPS\index{EPS}, novÃ© verze i v PDF\index{PDF}.

Program nabÃ­zÃ­ bohatÃ© moÅ¾nosti ovlivÅˆovÃ¡nÃ­ barvy kÅ™ivek i bodÅ¯ a tvaru bodÅ¯. Tyto moÅ¾nosti zÃ¡visÃ­
na zvolenÃ©m vÃ½stupnÃ­m formÃ¡tu, dokonce stejnÃ½ typ kÅ™ivky mÅ¯Å¾e bÃ½t v rÅ¯znÃ½ch vÃ½stupnÃ­ch formÃ¡tech
zobrazen jinou barvou. Informaci zÃ­skÃ¡te nejlÃ©pe pomocÃ­ pÅ™Ã­kazu \texttt{test}, jÃ­Å¾ zÃ­skÃ¡te
testovacÃ­ obrazec pÅ™edstavujÃ­cÃ­ vÅ¡echny moÅ¾nosti pÅ™Ã­sluÅ¡nÃ©ho formÃ¡tu. Chcete\?li zjistit, jakÃ©
moÅ¾nosti poskytuje vÃ½stup ve formÃ¡tu EPS, pouÅ¾ijte pÅ™Ã­kazy:

\begin{verbatim}
set term postscript eps color solid lw 2 18
set output "test.eps"
test
set output
quit
\end{verbatim}

\noindent
TestovacÃ­ obrazec bude v souboru \fn{test.eps} v aktuÃ¡lnÃ­m adresÃ¡Å™i.

\subsubsection{Corel Draw}\label{corel}\index{Corel Draw}
Corel Draw je komerÄnÃ­ editor vektorovÃ½ch obrÃ¡zkÅ¯. NabÃ­zÃ­ funkci exportu do formÃ¡tu EPS. NesmÃ­me
vÅ¡ak zapomenout, Å¾e Corel Draw obsahuje spoustu pÃ­sem, jeÅ¾ nejsou dostupnÃ¡ na jÃ­nÃ½ch poÄÃ­taÄÃ­ch.
PÅ™i exportu do EPS je proto musÃ­me pÅ™evÃ©st do kÅ™ivek. PoÄÃ­naje verzÃ­~8 jiÅ¾ tuto akci program
provede automaticky.

\subsubsection{Adobe Illustrator}\label{ai}\index{Illustrator}\index{Adobe Illustrator}
Adobe Illustrator je komerÄnÃ­ vektorovÃ½ editor, jehoÅ¾ nativnÃ­ formÃ¡t AI\index{AI} je zaloÅ¾en na
\ps{}u. OtevÅ™eme\?li soubor v bÄ›Å¾nÃ©m textovÃ©m editoru, na prvnÃ­ pohled jej nerozeznÃ¡me od EPS. \ps\
je vÅ¡ak programovacÃ­ jazyk, jenÅ¾ mÃ¡ s \TeX em jeden spoleÄnÃ½ rys: umoÅ¾Åˆuje definici uÅ¾ivatelskÃ½ch
pÅ™Ã­kazÅ¯ (operÃ¡torem \texttt{def}). FormÃ¡t AI sice obsahuje postscriptovÃ© pÅ™Ã­kazy, ale pro jejich
interpretaci je nutno mÃ­t nadefinovÃ¡na makra, jeÅ¾ mÃ¡ Adobe Illustrator v sobÄ›. Pokud vloÅ¾Ã­te do
jinÃ©ho dokumentu pÅ™Ã­mo obrÃ¡zek ve formÃ¡tu AI, vÅ¡e bude zdÃ¡nlivÄ› fungovat, ale jen do chvÃ­le, kdy se
pokusÃ­te dokument vytisknout. Na strÃ¡nce, obsahujÃ­cÃ­ tento obrÃ¡zek, interpret \ps{}u nahlÃ¡sÃ­ chybu
typu \texttt{undefined}. NezapomeÅˆte proto uloÅ¾it obrÃ¡zek ve formÃ¡tu EPS.

\subsection{VirtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny}\label{virt}
VirtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny pÅ™edstavujÃ­ nÃ¡hradnÃ­ Å™eÅ¡enÃ­ pro pÅ™Ã­pad, Å¾e program nemÃ¡ vÃ½stup do formÃ¡tu EPS.
Metoda je ovÅ¡em pouÅ¾itelnÃ¡ pouze v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e pouÅ¾Ã­vÃ¡me vektorovÃ½ editor. BitmapovÃ½ grafickÃ½
editor i pÅ™i pouÅ¾itÃ­ virtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny vytvoÅ™Ã­ bitmapovÃ½ EPS Äi PDF.

\subsubsection{TiskÃ¡rny s~vÃ½stupem do \ps{}u}\label{virtps}
Na trhu jsou dostupnÃ© tiskÃ¡rny s podporou \xps{}u. Pro tyto tiskÃ¡rny existujÃ­ ovladaÄe, jeÅ¾ jsou
bÄ›Å¾nou souÄÃ¡stÃ­ instalaÄnÃ­ho CD operaÄnÃ­ho systÃ©mu (Windows, Mac~OS, OS/2, eComStation). NÄ›kterÃ©
tiskÃ¡rny podporujÃ­ vÃ­ce komunikaÄnÃ­ch jazykÅ¯, jakÃ½mi jsou PCL\index{PCL} a HPGL\index{HPGL}.
PouÅ¾itÃ­ takovÃ©ho ovladaÄe ve funkci virtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny nenÃ­ vhodnÃ©, neboÅ¥ na zaÄÃ¡tku a na konci
vygenerovanÃ©ho souboru jsou obvykle pÅ™Ã­kazy jazyka PJL\index{PJL} nebo obdobnÃ©ho, jimiÅ¾ se zapÃ­nÃ¡ a
vypÃ­nÃ¡ interpret jazyka \xps. TakovÃ© pÅ™Ã­kazy nÃ¡m pro dalÅ¡Ã­ zpracovÃ¡nÃ­ napÃ¡chajÃ­ vÃ­ce Å¡kody neÅ¾
uÅ¾itku. NejlepÅ¡Ã­ jsou vÄ›tÅ¡inou tiskÃ¡rny Apple Writer, pÅ™Ã­padnÄ› speciÃ¡lnÃ­ virtuÃ¡lnÃ­ ovladaÄe
zÃ­skanÃ© z \url{http://www.adobe.com}. Chceme\?li vytvÃ¡Å™et barevnÃ© obrÃ¡zky ve formÃ¡tu EPS\index{EPS},
musÃ­me nainstalovat ovladaÄ barevnÃ© tiskÃ¡rny. OvladaÄ ÄernobÃ­lÃ© tiskÃ¡rny totiÅ¾ mÅ¯Å¾e pÅ™evÃ©st barvy
na stupnÄ› Å¡edi.

Chceme\?li nainstalovat virtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rnu ve Windows, je dÅ¯leÅ¾itÃ© z nÄ›kolika moÅ¾nostÃ­ zvolit tu
nejlepÅ¡Ã­. TiskÃ¡rnu instalujeme jako lokÃ¡lnÃ­ a nepÅ™ipojÃ­me ji k Å¾Ã¡dnÃ©mu fyzickÃ©mu zaÅ™Ã­zenÃ­, nÃ½brÅ¾ k
souboru. Pokud ovladaÄ umoÅ¾Åˆuje nastavenÃ­ funkcÃ­, zapneme formÃ¡t EPS, poÅ¾adujeme konverzi fontÅ¯ na
Type~1 a jejich vklÃ¡dÃ¡nÃ­ do dokumentu. PÅ™i tisku \textbf{nesmÃ­me zaÅ¡krtnout tisk do souboru}, ale
vyÄkÃ¡me, aÅ¾ nÃ¡s ovladaÄ k zadÃ¡nÃ­ jmÃ©na souboru sÃ¡m vyzve.

\subsubsection{TiskÃ¡rny s~vÃ½stupem do PDF}\label{virtpdf}
VirtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rnu s vÃ½stupem do PDF\index{PDF} nabÃ­zÃ­ komerÄnÃ­ Adobe
Acrobat\index{Acrobat}\index{Adobe Acrobat}. Existuje tÃ©Å¾ Å™ada sharewarovÃ½ch programÅ¯ generujÃ­cÃ­ch
PDF, jeÅ¾ se nainstalujÃ­ jako virtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny. VÅ¡echny majÃ­ svÅ¯j vlastnÃ­ instalaÄnÃ­ program. OpÄ›t
se snaÅ¾Ã­me, je\?li to moÅ¾nÃ©, zapnout konverzi fontÅ¯ na Type~1 a vklÃ¡dÃ¡nÃ­ fontÅ¯ do dokumentu.

\subsection{Oprava vadnÃ½ch souborÅ¯ EPS a~PDF}\label{oprava}\index{EPS}\index{PDF}
V kapitole~\ref{poprava}, na stranÄ›~\pageref{poprava}, jsme se zmÃ­nili o tom, Å¾e obrÃ¡zky v
souborech EPS a PDF mohou bÃ½t poÅ¡kozeny. NynÃ­ si popÃ­Å¡eme, jak je lze opravit.

PrvnÃ­ Äastou chybou je nesprÃ¡vnÃ½ Äi nevhodnÃ½ ohraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek (BoundingBox\index{BoundingBox}).
OhraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek oznaÄuje rozmÄ›ry obrÃ¡zku v souboru EPS. Podle specifikace musÃ­ bÃ½t veÅ¡kerÃ½
obrÃ¡zek uvnitÅ™ rÃ¡meÄku, ale nenÃ­ Å™eÄeno, Å¾e musÃ­ bÃ½t rÃ¡meÄek tÄ›snÃ½. Pokud je ohraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek
pÅ™Ã­liÅ¡ velkÃ½, nenÃ­ to chyba, ale nenÃ­ to uÅ¾iteÄnÃ©. Podle tÃ©to informace totiÅ¾ program vklÃ¡dÃ¡
obrÃ¡zek do dokumentu. Je\?li ohraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek pÅ™Ã­liÅ¡ velkÃ½, vynechÃ¡ program okolo obrÃ¡zku velkÃ©
volnÃ© mÃ­sto. NÃ¡pravy nejlÃ©pe dosÃ¡hneme volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ½m programem \xgs\ a jeho pohodlnou
nadstavbou \xgv. PotÅ™ebujeme oba programy, pro Linux exisuje Å™ada rÅ¯znÃ½ch nadstaveb (napÅ™.
\xx\fn{ggv} pro Gnome). PÅ™epneme orientaci obrÃ¡zku na Portrait a zvolÃ­me funkci s nepÅ™iliÅ¡ vhodnÃ½m
nÃ¡zvem \texttt{PS~to~EPS}. Funkce totiÅ¾ nekonvertuje \ps\ na EPS, pouze vygeneruje tÄ›snÃ½
ohraniÄovacÃ­ rÃ¡meÄek se sprÃ¡vnÃ½mi rozmÄ›ry. V naprostÃ© vÄ›tÅ¡inÄ› pÅ™Ã­padÅ¯ funguje sprÃ¡vnÄ› automatickÃ©
nastavenÃ­. RuÄnÃ­ nastavenÃ­ vyuÅ¾ijeme v pÅ™Ã­padech, kdy automat selÅ¾e, nebo v pÅ™Ã­padech, kdy se
chceme ÄÃ¡sti obrÃ¡zku zbavit a plÃ¡nujeme pouÅ¾itÃ­ parametru
\hyperref[clip]{\texttt{clip}}\index{clip} v makru \xx\cmd{includegraphics}.

\pozor \gv\ neumÃ­ zjistit potÅ™ebnou velikost papÃ­ru pro zobrazenÃ­ obrÃ¡zku ve formÃ¡tu EPS. NavÃ­c
nÄ›kterÃ© programy, zejmÃ©na virtuÃ¡lnÃ­ tiskÃ¡rny, nevloÅ¾Ã­ obrÃ¡zek do levÃ©ho dolnÃ­ho rohu. Pokud vidÃ­te
pouze prÃ¡zdnou strÃ¡nku, zkuste v menu Media zvolit vÄ›tÅ¡Ã­ velikost papÃ­ru.

RozmÄ›ry strÃ¡nky v souboru PDF zmÄ›nÃ­me pomocÃ­ plnÃ©ho Adobe Acrobatu\index{Acrobat}\index{Adobe
Acrobat}, jenÅ¾ tuto funkci nabÃ­zÃ­. NeznÃ¡m volnÄ› Å¡iÅ™itelnou alternativu.

HorÅ¡Ã­ situace nastane, jestliÅ¾e se soubor pouze tvÃ¡Å™Ã­ jako EPS. NejjednoduÅ¡Å¡Ã­ je pÅ™Ã­pad, kdy na
zaÄÃ¡tku a na konci souboru mÃ¡me pÅ™Ã­kazy PJL\index{PJL} nebo jinÃ©ho jazyka. \xgv\ si s nimi obvykle
poradÃ­, ale problÃ©my vzniknou pÅ™i vklÃ¡dÃ¡nÃ­ obrÃ¡zku. NÃ¡prava je snadnÃ¡. Soubor otevÅ™eme v obyÄejnÃ©m
textovÃ©m editoru a vymaÅ¾eme vÅ¡e pÅ™ed prvnÃ­m vÃ½skytem znakÅ¯ \texttt{\%!PS} (v EPS musÃ­ bÃ½t na
zaÄÃ¡tku prvnÃ­ho Å™Ã¡dku) a vÅ¡e za textem \texttt{\%\%EOF}. PÅ™i zÃ¡kladnÃ­ znalosti \ps{}u lze napravit
i dalÅ¡Ã­ chyby, obvykle staÄÃ­ vymazat zakÃ¡zanÃ© pÅ™Ã­kazy, ale tato Ãºloha mÅ¯Å¾e bÃ½t i pro experta znaÄnÄ›
obtÃ­Å¾nÃ¡. NejpohodlnÄ›jÅ¡Ã­ je pÅ™evedenÃ­ takovÃ©ho obrÃ¡zku na PDF, buÄ Adobe
Distillerem\index{Distiller}\index{Adobe Distiller}, nebo programem \xx\fn{ps2pdf} obsaÅ¾enÃ½m v
distribuci \xgs{}u (pÅ™Ã­padnÄ› programem \xx\fn{epstopdf}). Pokud nechceme nebo nemÅ¯Å¾eme zpracovat
dokument \pdftex em, pÅ™evedeme PDF zpÄ›t na EPS. PouÅ¾ijeme buÄ plnÃ½ Adobe
Acrobat\index{Acrobat}\index{Adobe Acrobat} (funkce Save As EPS), nebo program \xx\fn{pdftops} s
parametrem \texttt{-eps}. Program \fn{pdftops} je souÄÃ¡stÃ­ volnÄ› Å¡iÅ™itelnÃ©ho \fn{xpdf}, viz
\url{http://www.foolabs.com/xpdf/}. \gs\ tÃ©Å¾ nabÃ­zÃ­ konverzi PDF na EPS, ale bohuÅ¾el pÅ™itom
vyrastruje fonty. TakovÃ½ obrÃ¡zek pak ovÅ¡em nenÃ­ pouÅ¾itelnÃ½.

\section{PÅ™Ã­prava tabulek}\label{tabulky}
Tabulky jsou dÅ¯leÅ¾itou souÄÃ¡stÃ­ odbornÃ½ch ÄlÃ¡nkÅ¯. UÅ¾iteÄnÃ© vÅ¡ak mohou bÃ½t jen v pÅ™Ã­padÄ›, Å¾e jsou
uspoÅ™Ã¡dÃ¡ny pÅ™ehlednÄ›. Nad tvorbou tabulek obvykle strÃ¡vÃ­me nejdelÅ¡Ã­ ÄÃ¡st pÅ™Ã­pravy dokumentu. V tÃ©to
kapitole si pÅ™edvedeme nÄ›kolik technik, jeÅ¾ prÃ¡ci pÅ™i sazbÄ› tabulek usnadnÃ­ a umoÅ¾nÃ­ dosaÅ¾enÃ­
poÅ¾adovanÃ©ho vzhledu.

\subsection{ZarovnÃ¡nÃ­ sloupce na desetinnou teÄku}\label{dcolumnuse}
V tabulkÃ¡ch Äasto pouÅ¾Ã­vÃ¡me desetinnÃ¡ ÄÃ­sla, pÅ™iÄemÅ¾ poÄet ÄÃ­slic v jednotlivÃ½ch ÄÃ­slech tÃ©hoÅ¾
sloupce se mÅ¯Å¾e liÅ¡it. PÅ™itom je nutnÃ©, aby ÄÃ­sla byla zarovnÃ¡na na desetinnou teÄku. ProstÅ™edÃ­
\xx\texttt{tabular} takovou moÅ¾nost nenabÃ­zÃ­, ale Å™eÅ¡enÃ­ lze nalÃ©zt v pouÅ¾itÃ­ balÃ­Äku
\xx\fn{dcolumn}. Tento balÃ­Äek pÅ™idÃ¡vÃ¡ do prostÅ™edÃ­ \texttt{tabular} sloupec typu D. Specifikace
sloupce typu D vyÅ¾aduje tÅ™i parametry: separÃ¡tor pouÅ¾itÃ½ ve zdrojovÃ©m textu, separÃ¡tor, jenÅ¾ mÃ¡ bÃ½t
vytiÅ¡tÄ›n a maximÃ¡lnÃ­ poÄet desetinnÃ½ch mÃ­st. Bude\?li poslednÃ­ parametr zÃ¡pornÃ½, bude desetinnÃ¡
teÄka uprostÅ™ed sloupce, coÅ¾ mÅ¯Å¾e vÃ©st k tomu, Å¾e sloupec bude pÅ™Ã­liÅ¡ Å¡irokÃ½. PrvnÃ­ dva parametry
budou vÄ›tÅ¡inou shodnÃ©, ale nemusÃ­ to tak bÃ½t nutnÄ›. PÅ™edpoklÃ¡dejme, Å¾e jsme tabulku exportovali z
nÄ›jakÃ©ho tabulkovÃ©ho programu, kde jsou pouÅ¾Ã­vÃ¡ny desetinnÃ© ÄÃ¡rky. My vÅ¡ak chceme mÃ­t desetinnÃ©
teÄky. Abychom nemuseli zasahovat do souboru, vyuÅ¾ijeme moÅ¾nosti nabÃ­zenÃ© prvnÃ­mi dvÄ›ma parametry.
PÅ™Ã­klad najdete v tabulce~\ref{numtable} a zdrojovÃ½ kÃ³d pÅ™Ã­kladu na obrÃ¡zku~\ref{numtablesrc}.

\begin{table}[hbt]
\caption{Demonstrace tabulky se zarovnÃ¡nÃ­m na desetinnou teÄku}\label{numtable}\vb[.5]
\centering
\input{numtable}
\end{table}

\begin{figure}[hbt]
\caption{ZdrojovÃ½ kÃ³d tabulky~\ref{numtable}}\label{numtablesrc}\vb[.5]
\hrule
\verbatiminput{numtable}
\hrule
\end{figure}

Nadpis ve sloupci typu D by nebyl umÃ­stÄ›n sprÃ¡vnÄ›. MusÃ­me proto pouÅ¾Ã­t makro \xx\cmd{multicolumn},
v nÄ›mÅ¾ danÃ© buÅˆce zmÄ›nÃ­me zarovnÃ¡nÃ­. VÅ¡imnÄ›te si, Å¾e souÄÃ¡stÃ­ specifikace zarovnÃ¡nÃ­ je
\textbf{nÃ¡sledujÃ­cÃ­} svislÃ¡ ÄÃ¡ra, nikoliv pÅ™edchÃ¡zejÃ­cÃ­. Tu musÃ­me uvÃ¡dÄ›t pouze u prvnÃ­ho sloupce.
Pokud by nadpis \textit{JmÃ©no} mÄ›l bÃ½t z nÄ›jakÃ©ho (v tomto pÅ™Ã­padÄ› nerozumnÃ©ho) dÅ¯vodu zarovnÃ¡n
vpravo, museli bychom pouÅ¾Ã­t:

\begin{verbatim}
\multicolumn{1}{|r|}{\bfseries Jm\'eno}
\end{verbatim}

Definice novÃ©ho typu sloupce je umoÅ¾nÄ›na tÃ­m, Å¾e je implicitnÄ› zaveden balÃ­Äek \xx\fn{array}. Ten
uÅ¾ivatelÅ¯m nabÃ­zÃ­ makro \xx\cmd{newcolumntype}, jÃ­mÅ¾ se novÃ© typy definujÃ­. Syntaxe se podobÃ¡ makru
\cmd{newcommand} s tÃ­m rozdÃ­lem, Å¾e definujeme typ sloupce, nikoliv makro, a nelze deklarovat
nepovinnÃ½ parametr s defaultnÃ­ hodnotou. Kdybychom si v pÅ™Ã­kladu z obrÃ¡zku~\ref{numtablesrc}
definovali novÃ½ typ sloupce:

\begin{verbatim}
\newcolumntype{d}[1]{D{,}{.}{#1}}
\end{verbatim}

\noindent
mohli jsme preambuli tabulky zapsat pÅ™ehlednÄ›ji:

\begin{verbatim}
\begin{tabular}{|l|d{2}d{1}|}
\end{verbatim}

V tabulce jsme nastavili jeÅ¡tÄ› rozmÄ›r \xx\cmd{extrarowheight}, jenÅ¾ je definovÃ¡n tÃ©Å¾ v balÃ­Äku
\xx\fn{array}. PÃ­smena s ÄeskÃ½mi diakritickÃ½mi znamÃ©nky jsou moc vysokÃ¡ a mezi textem a linkou by
nebyla tÃ©mÄ›Å™ Å¾Ã¡dnÃ¡ mezera. RozmÄ›rovÃ½ registr \cmd{extrarowheight} zvÄ›tÅ¡uje mezeru mezi textem a
linkou nad nÃ­m. Parametr v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch makra \verb;\\; zvÄ›tÅ¡uje pouze mezeru pod textem.

\subsection{Å&nbsp;irokÃ© tabulky}\label{siroke}
NÄ›kterÃ© tabulky mohou bÃ½t velmi Å¡irokÃ©. Jedinou moÅ¾nostÃ­, jak je vytisknout, je otoÄenÃ­ o
$90^{\circ}$. DocÃ­lÃ­me toho pouÅ¾itÃ­m balÃ­Äku \xx\fn{rotating} a prostÅ™edÃ­m
\xx\texttt{sidewaystable}. (Analogicky lze otoÄit i obrÃ¡zky v prostÅ™edÃ­
\xx\texttt{sidewaysfigure}.) BalÃ­Äek \fn{rotating} bohuÅ¾el otÃ¡ÄÃ­ tabulky jinak na lichÃ½ch a jinak
na sudÃ½ch strÃ¡nkÃ¡ch, coÅ¾ je z typografickÃ©ho hlediska nepÅ™Ã­pustnÃ©. Abychom tento problÃ©m
odstranili, musÃ­me balÃ­Äek zavÃ©st v preambuli nÃ¡sledujÃ­cÃ­m zpÅ¯sobem:

\begin{verbatim}
\usepackage[figuresright]{rotating}
\end{verbatim}

UkÃ¡zku Å¡irokÃ© tabulky, jeÅ¾ obsahuje matici nÃ¡hodnÃ½ch ÄÃ­sel vypoÄtenou v programu \fn{Octave}
pÅ™Ã­kazem $5 \times \mbox{randn}(20, 10)$, vidÃ­te v tab.~\ref{widetable}, zdrojovÃ½ kÃ³d najdete na
obrÃ¡zku~\ref{widetablesrc}. Tabulka bude otoÄena tak, Å¾e levÃ½ okraj bude umÃ­stÄ›n na spodnÃ­ okraj
sazebnÃ­ho obrazce (tj. zarovnÃ¡n se spodnÃ­m okrajem textu na jinÃ½ch strÃ¡nkÃ¡ch). To jen zÅ™Ã­dka pÅ¯sobÃ­
esteticky. LÃ©pe vypadÃ¡ vycentrovanÃ¡ tabulka, ÄehoÅ¾ dosÃ¡hneme pÅ™Ã­kazem \xx\cmd{centering}. Je nutno
tÃ©Å¾ vycentrovat popisek explicitnÃ­m uvedenÃ­m \xx\cmd{centeredcaption} mÃ­sto \xx\cmd{caption}.

\input{widematrix}

\begin{sidewaysfigure}[p]
\caption{ZdrojovÃ½ kÃ³d tabulky \ref{widetable}}\vb[.5]\label{widetablesrc}
\small
\hrule
\verbatiminput{widematrix}
\end{sidewaysfigure}

CentrovÃ¡nÃ­ tabulky nemusÃ­ bÃ½t vÅ¾dy Å¾Ã¡doucÃ­. Vzhled strÃ¡nky lze upravit posunem. StrÃ¡nku pÅ™ipravÃ­me
bez centrovÃ¡nÃ­ a vytiskneme, nebo zobrazÃ­me v \xgv\ (tento program umoÅ¾Åˆuje odmÄ›Å™ovÃ¡nÃ­).
PÅ™edpoklÃ¡dejme, Å¾e chceme tabulku posunout o 27\,mm smÄ›rem k hornÃ­mu okraji strÃ¡nky. MusÃ­me tedy o
tuto velikost zvÄ›tÅ¡it levÃ½ okraj plovoucÃ­ho prostÅ™edÃ­. ZaÅ™Ã­dÃ­me to tÃ­m, Å¾e hned na jeho poÄÃ¡tku
nastavÃ­me:

\begin{verbatim}
\begin{sidewaystable}[p]% zaÄÃ¡tek otoÄenÃ© tabulky
\setlength{\leftskip}{27mm}
\end{verbatim}

\noindent
Tento pÅ™Ã­kaz posune tabulku i standardnÃ­ popisek, ale nebude sprÃ¡vnÄ› fungovat pÅ™i pouÅ¾itÃ­
\xx\cmd{centeredcaption}.

\pozor
VÅ¡imnÄ›te si, Å¾e pÅ™Ã­kaz \xx\cmd{label} musÃ­ bÃ½t uveden uvnitÅ™ plovoucÃ­ho prostÅ™edÃ­, k nÄ›muÅ¾ se
vztahuje, a to aÅ¾ za makrem \cmd{caption} nebo jeho alternativou definovanou v tÅ™Ã­dÄ› \fn{cnbwp}.
Pokud jej uvedete mimo toto prostÅ™edÃ­ nebo pÅ™ed makrem \cmd{caption}, bude se vztahovat k
\cmd{section} Äi \cmd{subsection}, v nÃ­Å¾ se vyskytuje.

\section{PÅ™edÃ¡nÃ­ dokumentu ke korektuÅ™e a~ke zveÅ™ejnÄ›nÃ­}\label{publish}
Pravidla pro pÅ™edÃ¡vÃ¡nÃ­ dokumentÅ¯ a k provÃ¡dÄ›nÃ­ korektur mohou bÃ½t upravena ÄŒeskou nÃ¡rodnÃ­ bankou. V
tÃ©to kapitole budou uvedeny obecnÃ© instrukce vychÃ¡zejÃ­cÃ­ ze zdravÃ©ho rozumu a ze zkuÅ¡enostÃ­ se
sdÃ­lenÃ­m dokumentÅ¯ mezi poÄÃ­taÄi s rÅ¯znÃ½mi operaÄnÃ­mi systÃ©my v multilinguÃ¡lnÃ­m prostÅ™edÃ­.

\subsection{PÅ™Ã­prava dokumentu k~odevzdÃ¡nÃ­}\label{odevzdani}
PÅ™i pÅ™Ã­pravÄ› dokumentu k odevzdÃ¡nÃ­ je nutno mÃ­t na zÅ™eteli, Å¾e jazykovÃ½ korektor nemusÃ­ bÃ½t
expertem na \LaTeX, a dokonce vÅ¯bec nemusÃ­ mÃ­t Å¾Ã¡dnou distribuci \TeX{}u nainstalovÃ¡nu. Je tedy
nutno odevzdat soubor, kterÃ½ lze vytisknout bÄ›Å¾nÃ½mi snadno instalovatelnÃ½mi programy, nejlÃ©pe tedy
ve formÃ¡tu PDF, v nouzi jako \ps.

PÅ™i psanÃ­ dokumentu omezte poÄet pÅ™Ã­kazÅ¯ \cmd{input} a \cmd{include}. Jejich nadmÄ›rnÃ© uÅ¾Ã­vÃ¡nÃ­ vede
spÃ­Å¡e k niÅ¾Å¡Ã­ pÅ™ehlednosti.

V dokumentech nepouÅ¾Ã­vejte pÃ­smena s diakritickÃ½mi znamÃ©nky. Je pÅ™Ã­liÅ¡ mnoho kÃ³dÃ³vÃ¡nÃ­ ÄeÅ¡tiny a
slovenÅ¡tiny a rÅ¯znÃ© distribuce \TeX{}u naklÃ¡dajÃ­ s kÃ³dovÃ¡nÃ­m rÅ¯znÄ›. PoÄÃ­tejte spÃ­Å¡e s tÃ­m, Å¾e s
dokumentem bude pracovat mÃ­rnÄ› pouÄenÃ½ laik, jenÅ¾ si s pÅ™ekÃ³dovÃ¡nÃ­m nemusÃ­ vÄ›dÄ›t rady. DiakritickÃ¡
znamÃ©nka tedy zadÃ¡vejte vÅ¾dy pomocÃ­ \TeX ovÃ½ch sekvencÃ­.

VÅ¡echny soubory, nutnÃ© pro sazbu dokumentu, musÃ­ bÃ½t v jednom adresÃ¡Å™i, nebo (radÄ›ji vÃ½jimeÄnÄ›) v
podadresÃ¡Å™Ã­ch adresÃ¡Å™e s hlavnÃ­m dokumentem. PÅ™Ã­kaz

\begin{verbatim}
\includegraphics{d:/projects/figures/image1.eps}
\end{verbatim}

\noindent
je Å¡patnÃ½ hned ze dvou dÅ¯vodÅ¯:

\begin{enumerate}
\item Autor dokumentu mÅ¯Å¾e zapomenout, Å¾e nezbytbÃ½ soubor je v jinÃ©m adresÃ¡Å™i, a zapomene jej
pÅ™ibalit.
\item Osoba, zpracovÃ¡vajÃ­cÃ­ dokument, mÅ¯Å¾e mÃ­t jinak rozdÄ›lenÃ½ diskovÃ½ prostor a pÅ™Ã­kaz pak bude
hlÃ¡sit, Å¾e poÅ¾adovanÃ½ soubor nebyl nalezen.
\end{enumerate}

UÅ¾ivatelÃ© unixovÃ½ch systÃ©mÅ¯ by mÄ›li odolat pouÅ¡enÃ­ pouÅ¾Ã­t v takovÃ½ch pÅ™Ã­padech symbolickÃ© linky.
Jednak se snadno stane, Å¾e k dokumentu nepÅ™ibalÃ­ soubory, ale jen symbolickÃ© linky, a kromÄ› toho
musÃ­ bÃ½t dokument zpracovatelnÃ½ i na souborovÃ©m systÃ©mu, kterÃ½ symbolickÃ© linky nepodporuje.
PouÅ¾ijete\?li podadresÃ¡Å™e, zadÃ¡vejte jmÃ©na relativnÄ›, napÅ™.:

\begin{verbatim}
\includegraphics{figures/image1.eps}
\end{verbatim}

\noindent VÅ¾dy vÅ¡ak uvaÅ¾te, zda je vytvÃ¡Å™enÃ­ podadresÃ¡Å™Å¯ skuteÄnÄ› nezbytnÃ©. UloÅ¾enÃ­ vÅ¡ech
pÅ™Ã­buznÃ½ch souborÅ¯ v jednom adresÃ¡Å™i je obvykle pro nezasvÄ›cenÃ©ho ÄlovÄ›ka pÅ™ehlednÄ›jÅ¡Ã­.

\pozor
The \TeX book uvÃ¡dÃ­, Å¾e jmÃ©no souboru je ukonÄeno znakem mezera. Vzhledem k oblÃ­benosti mezer
firmou Microsoft existujÃ­ distribuce, jeÅ¾ si s tÃ­m dovedou poradit. Je to vÅ¡ak \textbf{velmi
nestandardnÃ­ rozÅ¡Ã­Å™enÃ­}, kterÃ© nemusÃ­ fungovat ani na tÃ©mÅ¾e operaÄnÃ­m systÃ©mu s jinou distribucÃ­
\TeX{}u. JeÅ¡tÄ› horÅ¡Ã­ problÃ©m pÅ™edstavujÃ­ nÃ¡zvy adresÃ¡Å™Å¯ a souborÅ¯ obsahujÃ­cÃ­ pÃ­smena s
diakritickÃ½mi znamÃ©nky. Jejich funkÄnost zÃ¡visÃ­ na pÅ™Ã­liÅ¡ mnoha faktorech, nejen na distribuci
\TeX{}u, ale i na nastavenÃ­ locales v operaÄnÃ­m systÃ©mu. PouÅ¾itÃ­ takovÃ½ch jmen je nutno se vyhnout,
neboÅ¥ s vysokou pravdÄ›podobnostÃ­ zpÅ¯sobÃ­ problÃ©my.

VÅ¡echny potÅ™ebnÃ© soubory je nutno zabalit do jedinÃ©ho archivu, a to i s adresÃ¡Å™ovou strukturou.
OptimÃ¡lnÃ­ je formÃ¡t ZIP. ZejmÃ©na v pÅ™Ã­padÄ›, kdy se dokument sklÃ¡dÃ¡ z mnoha souborÅ¯, pÅ™idÃ¡me krÃ¡tkÃ½
informativnÃ­ text v souboru pojmenovanÃ©m \fn{readme.txt}.

\subsection{ProvÃ¡dÄ›nÃ­ korektur}\label{korektury}
ZÃ¡kladnÃ­ typografickÃ© pravidlo Å™Ã­kÃ¡, Å¾e korektury se nikdy neprovÃ¡dÄ›jÃ­ na obrazovce poÄÃ­taÄe, vÅ¾dy
se provÃ¡dÄ›jÃ­ na vytiÅ¡tÄ›nÃ©m textu na papÃ­Å™e. PrvnÃ­m krokem korektury je tedy vytiÅ¡tÄ›nÃ­ dokumentu
dodanÃ©ho ve formÃ¡tu PDF Äi \ps.

Dokumenty urÄenÃ© pro zpracovÃ¡nÃ­ v \LaTeX{}u jsou obyÄejnÃ© textovÃ© soubory. Na jejich editaci
nepotÅ™ebujeme Å¾Ã¡dnÃ½ specializovanÃ½ program, ty jen ulehÄujÃ­ prÃ¡ci. Ve Windows je mÅ¯Å¾eme otevÅ™Ã­t
napÅ™. v programu \fn{notepad}.

\TeX\ byl vytvoÅ™en v dobÄ›, kdy se texty do poÄÃ­taÄe zadÃ¡valy na dÄ›rnÃ½ch Å¡tÃ­tcÃ­ch. Proto nezÃ¡leÅ¾Ã­ na
tom, jak je text rozdÄ›len na Å™Ã¡dky a kolik mezer je mezi slovy. DÅ¯leÅ¾itÃ© je, aby mezi odstavci byl
vynechÃ¡n prÃ¡zdnÃ½ Å™Ã¡dek.

HlavnÃ­ dokument mÅ¯Å¾e naÄÃ­tat jinÃ© soubory pomocÃ­ pÅ™Ã­kazÅ¯ \cmd{input} nebo \cmd{include}, pÅ™iÄemÅ¾
jmÃ©no naÄÃ­tanÃ©ho souboru je zadÃ¡no v parametru tohoto makra. PÅ™Ã­ponu \texttt{.tex} nenÃ­ nutno
uvÃ¡dÄ›t.

FormÃ¡tovÃ¡nÃ­ textu se ovlivÅˆuje pÅ™Ã­kazy, jeÅ¾ zaÄÃ­najÃ­ zpÄ›tnÃ½m lomÃ­tkem. NÄ›kterÃ© z nich majÃ­
argumenty zapsanÃ© ve sloÅ¾enÃ½ch, nÄ›kdy v hranatÃ½ch zÃ¡vorkÃ¡ch. Tyto pÅ™Ã­kazy nesmÃ­ bÃ½t pÅ™i korektuÅ™e
zmÄ›nÄ›ny.

\pozor
Korektor smÃ­ opravovat pouze slova, kterÃ¡ vidÃ­ ve vytiÅ¡tÄ›nÃ© verzi. NesmÃ­ zasahovat do formÃ¡tovacÃ­ch
znaÄek, neboÅ¥ by to mohlo vÃ¡Å¾nÄ› poÅ¡kodit dokument pÅ™i nÃ¡slednÃ©m zpracovÃ¡nÃ­. NemÃ¡\?li korektor
jistotu, zda smÃ­ nÄ›co v dokumentu opravit, je lepÅ¡Ã­, kdyÅ¾ opravu oznaÄÃ­ na papÃ­Å™e nebo v
samostatnÃ©m souboru a o jejÃ­ zanesenÃ­ poÅ¾Ã¡dÃ¡ autora.

Jako zajÃ­mavÃ¡ alternativa se nabÃ­zÃ­ provÃ¡dÄ›nÃ­ korektur v souboru PDF. Korektury je nutno povolit
pomocÃ­ plnÃ© verze programu Adobe Acrobat\index{Acrobat}\index{Adobe Acrobat}, pro vlastnÃ­ zÃ¡pis
korektur postaÄÃ­ Acrobat Reader\index{Acrobat Reader}.

\section{VzorovÃ© soubory}\label{vzor}
SouÄÃ¡stÃ­ tohoto manuÃ¡lu je nÄ›kolik vzorovÃ½ch souborÅ¯. HlavnÃ­ Å¡ablona dokumentu je v souboru
\xx\fn{cnbpaper.tex} a celÃ½ dokument je pÅ™eveden do formÃ¡tu PDF (soubor \xx\fn{cnbpaper.pdf})
pomocÃ­ pdf\LaTeX{}u. Soubor ovÅ¡em lze zpracovat i bÄ›Å¾nÃ½m \LaTeX em a programem \fn{dvips}.

NÄ›kterÃ© ukÃ¡zky jsou uloÅ¾eny v samostatnÃ½ch souborech, jednak proto, aby byla zaruÄena jejich
konzistence s tÃ­mto nÃ¡vodem, a jednak proto, aby uÅ¾ivatel pÅ™i psanÃ­ svÃ©ho textu nemusel pracovat s
dlouhÃ½m vzorovÃ½m dokumentem.

Tabulka~\ref{numtable}, pÅ™edvÃ¡dÄ›jÃ­cÃ­ zarovnÃ¡nÃ­ na desetinnou teÄku, se nachÃ¡zÃ­ v souboru
\xx\fn{numtable.tex}. V souboru nenÃ­ uveden pÅ™Ã­kaz \cmd{caption} ani plovoucÃ­ prostÅ™edÃ­. Tyto
pÅ™Ã­kazy najdete v hlavnÃ­ Å¡ablonÄ› dokumentu.

Å&nbsp;irokou tabulku~\ref{widetable} najdete v souboru \xx\fn{widematrix.tex}. V tomto pÅ™Ã­padÄ› soubor
obsahuje tÃ©Å¾ pÅ™Ã­kazy pro definici prostÅ™edÃ­.

Soubory \xx\fn{graf18.eps} a \xx\fn{graf18.pdf} jsou vektorovÃ© grafy z obrÃ¡zku~\ref{vectbitfig}.
Å&nbsp;ablona pouÅ¾Ã­vÃ¡ balÃ­Äek \xx\fn{ifpdf} pro zjiÅ¡tÄ›nÃ­, zda je pouÅ¾Ã­vÃ¡n pdf\LaTeX, a podle toho bude
naÄten soubor ve sprÃ¡vnÃ©m formÃ¡tu. Pokud nenÃ­ v distribuci balÃ­Äek \fn{ifpdf} obsaÅ¾en, pÅ™edpoklÃ¡dÃ¡
se, Å¾e pdf\LaTeX\ nenÃ­ k dispozici.

Soubor \xx\fn{biblio.tex} obsahuje seznam literatury zapsanÃ½ pomocÃ­ maker z kapitoly~\ref{makra}.
CelÃ½ vÃ½pis je uveden v \hyperref[priloha]{PÅ™Ã­loze}.

Soubor \xx\fn{cnbsample.bib} obsahuje bibliografickou databÃ¡zi pro \BibTeX. Z tohoto
souboru byl vygenerovÃ¡n vÃ½Å¡e zmÃ­nÄ›nÃ½ soubor \fn{biblio.tex}.

Pokud budete pouÅ¾Ã­vat soubor \fn{cnbpaper.tex} jako Å¡ablonu svÃ©ho dokumentu, zamyslete se nad tÃ­m,
kterÃ© balÃ­Äky skuteÄnÄ› potÅ™ebujete. NepotÅ™ebnÃ© pÅ™Ã­kazy \cmd{usepackage} vymaÅ¾te. Je moÅ¾nÃ©, Å¾e
budete potÅ™ebovat nÄ›jakÃ© dalÅ¡Ã­ balÃ­Äky. JednÃ­m z nich mÅ¯Å¾e bÃ½t \xx\fn{amsmath}.

\section{ZmÄ›ny}

\subsection{Verze 2013.12}

V prosinci 2013 byly provedeny tyto zmÄ›ny:

\begin{enumerate}
\item ZruÅ¡eny pÅ™epÃ­naÄe 11pt a 12pt pro nastavenÃ­ velikosti pÃ­sma v dokumentu.
\item ZmÄ›na zpÅ¯sobu zadÃ¡vÃ¡nÃ­ autorÅ¯, zmÄ›na syntaxe makra \cmd{author}.
\item ZruÅ¡ena makra \xx\cmd{shortauthor} a \xx\cmd{shorttitle}
\item ZmÄ›na pouÅ¾itÃ­ makra \cmd{acknowledge}.
\item PÅ™idÃ¡no prostÅ™edÃ­ \texttt{abstrakt} pro ÄeskÃ½ abstrakt.
\item Automaticky zaveden balÃ­Äek \fn{babel} pro aktivaci ÄeskÃ½ch vzorÅ¯ dÄ›lenÃ­ v prostÅ™edÃ­
\texttt{abstrakt}.
\item Ãšpravy formÃ¡tovÃ¡nÃ­ nadpisÅ¯ podle novÃ½ch poÅ¾adavkÅ¯.
\item ImplementovÃ¡na novÃ¡ makra \cmd{Note} a \cmd{Source}.
\item Upraveno formÃ¡tovÃ¡nÃ­ jmen autorÅ¯ v bibliografickÃ©m stylu \fn{abbrvcnb}.
\item BalÃ­Äek \fn{times} nahrazen balÃ­Äkem \fn{mathptmx}.
\item AktualizovÃ¡n manuÃ¡l.
\end{enumerate}

\subsection{Verze 2024.2}

V Ãºnoru 2024 byly provedeny tyto zmÄ›ny:

\begin{enumerate}
\item PÅ™idÃ¡ny volitelnÃ© parametry pro sÃ¡zenÃ­ hlaviÄky strany v makrech \author a \title
\item AktualizovÃ¡n manuÃ¡l.
\end{enumerate}

\appendix
\section{P\v{r}\'iloha}\label{priloha}
V pÅ™Ã­loze je uveden pÅ™Ã­klad vÅ¡ech typÅ¯ pracÃ­ zapsanÃ½ch pomocÃ­ maker z kapitoly~\ref{makra} a jejÃ­ch
podkapitol. PoloÅ¾ku \;note \ obvykle pouÅ¾Ã­vat nebudete.

CelÃ½ pÅ™Ã­klad je dostupnÃ½ tÃ©Å¾ v souboru \xx\fn{biblio.tex}.

{\small
\verbatiminput{biblio}}

\printindex
\end{document}
</pre></body></html>