<html><head><meta name="color-scheme" content="light dark"></head><body><pre style="word-wrap: break-word; white-space: pre-wrap;">%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%
% Contents: Specialities of the LaTeX system
% $Id: spec.tex,v 1.2 2003/03/19 20:57:47 oetiker Exp $
%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%
 
\chapter{Posebnosti}
\begin{intro}
  Pri sestavljanju obseÅ¾nega dokumenta nam \LaTeX{} pomaga z nekaterimi posebnostmi
  kot so npr. generiranje stvarnega kazala, urejanje seznama literature, in ostale
  stvari. PodrobnejÅ¡i opis vsega, kar se da narediti z \LaTeX{}om lahko
  najdete v {\normalfont\manual{}} in {\normalfont \companion}.
\end{intro}

\section{VkljuÄevanje EPS slik}\label{eps}
Osnovna pripomoÄka v \LaTeX{}u za delo s plavajoÄimi objekti, kot so
slike in tabele, sta okolji \texttt{figure} in \texttt{table}.

Obstajajo razliÄne moÅ¾nosti za risanje preprostih \wii{slike}{slik} ali v 
osnovnem \LaTeX{}u ali pa s pomoÄjo kakÅ¡nega dodatnega paketa, nekaj
od teh moÅ¾nosti je predstavljenih v poglavju \ref{chap:graphics}.
Å&nbsp;e veÄ 
informacij lahko poiÅ¡Äete v \companion{} in \manual{}.

PreprostejÅ¡i naÄin za vkljuÄevanje slike v dokument je, da sliko nariÅ¡emo s kakÅ¡nim izmed 
programov za risanje slik\footnote{npr. XFig, CorelDraw!, Freehand, Gnuplot, \ldots},
potem pa dokonÄano sliko vkljuÄimo v dokument. Dodatni paketi za \LaTeX{} ponujajo 
razliÄne moÅ¾nosti za vkljuÄevanje slik, narejenih z drugimi programi. Mi bomo obravnavali le 
uporabo slik oblike \wi{Encapsulated PostScript} (EPS), saj gre za dokaj preprost in zelo razÅ¡irjen
grafiÄni format. ÄŒe Å¾elimo uporabljati slike v EPS obliki, potem potrebujemo \wi{PostScript} tiskalnik\footnote{Druga 
  moÅ¾nost je, da uporabimo program GhostScript,
  ki je na voljo na 
  \texttt{CTAN:/tex-archive/support/ghostscript}. V Windows in OS/2 okolju lahko 
  uporabljamo tudi program GSview.}.

Pripraven paket z dodatnimi ukazi za vkljuÄevanje slik je 
\pai{graphicx}, katerega avtor je D.~P.~Carlisle. Spada v druÅ¾ino paketov imenovano 
"&gt;graphics"&lt;\footnote{\CTANref|macros/latex/required/graphics|}.

Predpostavimo, da uporabljate sistem, kjer lahko izpisujete PostScript datoteke
in da imate nameÅ¡Äen paket \textsf{graphicx}. Potem lahko sliko v dokument 
vkljuÄite z naslednjim postopkom:

\begin{enumerate}
\item Sliko shranite iz vaÅ¡ega programa za risanje v  EPS 
    obliki.\footnote{ÄŒe vaÅ¡ program ne omogoÄa shranjevanja v EPS obliki, si lahko pomagate s tem,
    da namestite gonilnik za tiskalnik, ki tiska PostScipt (npr. Apple
    LaserWriter), potem pa namesto tiskanja na ta tiskalnik izberete shranjevanje na datoteko. Z malce sreÄe
    bo ta datoteka imela EPS obliko. Pazite na to, da EPS, ki ga Å¾elite vkljuÄiti, nima veÄ kot eno stran.
    }
\item V preambuli dokumenta vkljuÄite paket \textsf{graphicx} z ukazom
\begin{lscommand}
\verb|\usepackage[|\emph{driver}\verb|]{graphicx}|
\end{lscommand}
kjer je \emph{driver} ime programa za konverzijo iz DVI v PostScript. NajpogostejÅ¡i program za ta namen
je \texttt{dvips}. Ime programa je obvezno potrebno podati, saj ne 
obstaja noben standard, po katerem
se slike vkljuÄujejo v \TeX{}. Ker pozna ime programa \emph{driver}, lahko
paket \textsf{graphicx} izbere pravilno metodo za vnos podatkov o sliki v \texttt{.dvi}~datoteko, tako da 
bo tiskalnik to razumel in pravilno vkljuÄil \texttt{.eps} datoteko.
\item Z ukazom 
\begin{lscommand}
\ci{includegraphics}\verb|[|\emph{opcija}=\emph{vrednost}, \ldots\verb|]{|\emph{file}\verb|}|
\end{lscommand}
vkljuÄimo datoteko \emph{file} v dokument. V neobveznem parametru lahko podamo 
z vejicami loÄen seznam opcij in ustreznih vrednosti. Z opcijami lahko 
spremenimo Å¡irino, viÅ¡ino in rotacijo slike, ki jo vkljuÄujemo. NajpomembnejÅ¡e opcije so 
naÅ¡tete v tabeli~\ref{keyvals}.
\end{enumerate}

\begin{table}[htb]
\caption{KljuÄne opcije za paket \textsf{graphicx}.}
\label{keyvals}
\begin{lined}{10cm}
\begin{tabular}{@{}ll}
\texttt{width}&amp; sliko poveÄaj/zmanjÅ¡aj na predpisano Å¡irino\\
\texttt{height}&amp;  sliko poveÄaj/zmanjÅ¡aj na predpisano Å¡irino\\
\texttt{angle}&amp; zavrti sliko za dani kot v pozitivni smeri\\
\texttt{scale}&amp; za dani faktor poveÄaj/zmanjÅ¡aj sliko\\
\end{tabular}


\bigskip
\end{lined}
\end{table}

Naslednji primer bo razjasnil zadeve:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\begin{figure}
\begin{center}
\includegraphics[angle=90, width=0.5\textwidth]{test}
\end{center}
\end{figure}
\end{verbatim}
\end{code}
V tem primeru vkljuÄimo sliko shranjeno v datoteki \texttt{test.eps}. Sliko \emph{najprej} zavrtimo
za 90 stopinj, \emph{nato} pa Å¡irino slike nastavimo na polovico Å¡irine standardnega odstavka.
Razmerje med viÅ¡ino in Å¡irino ves Äas ostaja nespremenjeno $1.0$, saj viÅ¡ina ni predpisana.  
Å&nbsp;irino in viÅ¡ino lahko doloÄimo tudi v absolutnih dimenzijah. Za veÄ podatkov poglejte tabelo~\ref{units} na
strani~\pageref{units}. ÄŒe Å¾elite izvedeti veÄ kot v tem poglavju, potem - 
preberite \cite{graphics} in \cite{eps}.

\section{Literatura}
 
Seznam literature\index{seznam literature} sestavljamo v okolju \ei{thebibliography}.
Vsak kos literature v seznamu se zaÄne z
\begin{lscommand}
\ci{bibitem}\verb|{|\emph{oznaka}\verb|}|
\end{lscommand}
Parameter \emph{oznaka} se uporablja za citiranje knjige ali Älanka znotraj dokumenta z ukazom 
\begin{lscommand}
\ci{cite}\verb|{|\emph{oznaka}\verb|}|
\end{lscommand}
ÄŒe ne uporabite argumenta \emph{oznaka}, je oÅ¡tevilÄenje del
avtomatiÄno. Dodatni parameter za 
ukazom \verb|\begin{thebibliography}| je maksimalna Å¡irina oznake literature. V naslednjem primeru tako \verb|{99}| 
za \LaTeX{} pomeni, da nobena oznaka literature ne bo Å¡irÅ¡a od Å¡tevila 99.
\enlargethispage{2cm}
\begin{example}
Partl~\cite{pa} has 
proposed that \ldots 
\begin{thebibliography}{99}
\bibitem{pa} H.~Partl: 
\emph{German \TeX},
TUGboat Volume~9, Issue~1 (1988)
\end{thebibliography}
\end{example}

\chaptermark{Posebnosti} % w need to fix the damage done by the
                           %bibliography example.
\thispagestyle{fancyplain}

Za veÄje projekte lahko uporabljate program Bib\TeX{}. Ta je vsebovan v veÄini
distribucij \LaTeX{}a. Program omogoÄa vodenje baze celotnega seznama
literature, iz katere lahko potegnemo reference, ki jih potrebujemo 
v Älanku. Bib\TeX{} generira sezname literature v skladu z 
razliÄnimi predlogami, ki omogoÄajo izdelavo seznama literature 
na Äisto poseben naÄin.

\section{Stvarno kazalo} \label{sec:indexing}
Zelo uporaben del Å¡tevilnih knjig je \wi{stvarno kazalo}. V \LaTeX{}u
lahko s pomoÅ¾nim programom \texttt{makeindex}\footnote{Na sistemih, ki ne podpirajo imen datotek,
  daljÅ¡ih od 8 Ärk, se program lahko imenuje \texttt{makeidx}.}, prav enostavno sestavimo 
  stvarno kazalo. V teh navodilih bomo razloÅ¾ili osnovne ukaze za izdelavo stvarnega kazala,
   veÄ podrobnosti pa lahko najdete v \companion.  \index{makeindex program} \index{makeidx paket}

Da vkljuÄimo sestavljanje stvarnega kazala v \LaTeX{}u, moramo v preambuli dokumenta
naloÅ¾iti paket \pai{makeidx} z ukazom:
\begin{lscommand}
\verb|\usepackage{makeidx}|
\end{lscommand}
\noindent in z ukazom 
\begin{lscommand}
  \ci{makeindex}
\end{lscommand}
\noindent vkljuÄiti ukaze za sprotno beleÅ¾enje podatkov za stvarno kazalo na posebno datoteko.

Stvarno kazalo sestavljamo z ukazom 
\begin{lscommand}
  \ci{index}\verb|{|\emph{geslo}\verb|}|
\end{lscommand}
\noindent kjer je \emph{geslo} podatek za stvarno kazalo. Ta ukaz uporabimo na vseh mestih 
v dokumentu, na katere Å¾elimo, da kaÅ¾e stvarno kazalo.  Tabela~\ref{index} na razliÄnih primerih
pojasnjuje, kako vnaÅ¡amo argument \emph{geslo}.

\begin{table}[!tp]
\caption{Zgledi vnosa gesla za stvarno kazalo.}
\label{index}
\begin{center}
\begin{tabular}{@{}lll@{}}
  \textbf{Zgled} &amp;\textbf{V kazalu} &amp;\textbf{Komentar}\\\hline
  \rule{0pt}{1.05em}\verb|\index{hello}| &amp;hello, 1 &amp;Navaden vnos\\ 
\verb|\index{hello!Peter}|   &amp;\hspace*{2ex}Peter, 3 &amp;Podgeslo gesla `hello'\\ 
\verb|\index{Sam@\textsl{Sam}}|     &amp;\textsl{Sam}, 2&amp; Formatiran vnos\\ 
\verb|\index{Lin@\textbf{Lin}}|     &amp;\textbf{Lin}, 7&amp;  Formatiran vnos\\ 
\verb.\index{Jenny|textbf}.     &amp;Jenny, \textbf{3}&amp;  Formatirana oznaka strani\\
\verb.\index{Joe|textit}.     &amp;Joe, \textit{5}&amp; Formatirana oznaka strani
\end{tabular}
\end{center}
\end{table}


Ko \LaTeX{} prevaja vhodno datoteko, ukaz \verb|\index| ustrezno geslo skupaj
s Å¡tevilko strani izpiÅ¡e na posebno datoteko. Ta datoteko ima enako ime kot 
vhodna datoteka, a drugaÄno konÄnico  (\verb|.idx|). To 
\texttt{.idx} datoteko moramo potem obdelati s programom \texttt{makeindex}.
Ustrezni ukaz v ukazni vrstici je
\begin{lscommand}
  \texttt{makeindex} \emph{file}
\end{lscommand}
kjer je \emph{file} ime vhodne datoteke za \LaTeX{}.
Program \texttt{makeindex} zdruÅ¾i enaka gesla za stvarno kazalo, gesla uredi po abecedi in zgradi datoteko 
z enakim imenom, a tokrat s konÄnico \texttt{.ind}, kjer so urejena gesla za stvarno kazalo. Sedaj se pri novem prevajanju 
vhodne datoteke to stvarno kazalo na \texttt{.ind} datoteki vkljuÄi na tistem mestu, kjer \LaTeX{} najde ukaz
\begin{lscommand}
  \ci{printindex}
\end{lscommand}

Datoteka \texttt{.ind} ima npr. obliko
\begin{verbatim}
     \begin{theindex}
      \item matrika 10,20
       \subitem simetriÄna 15
        \subsubitem pozitivno definitna 16
       \subitem trikotna 17
      \indexspace
      \item vektor 7,17
     \end{theindex}
\end{verbatim}
Stvarno kazalo lahko s popravljanjem \texttt{.ind} datoteke tudi roÄno popravimo ali sestavimo. Na voljo 
imamo ukaze \verb|\item|, \verb|\subitem|, \verb|\subsubitem| in \verb|\indexspace|. To Å¡e posebno pride
v poÅ¡tev pri slovenÅ¡Äini, saj program \texttt{makeindex} Å¡umnikov ne uredi pravilno. Pred zadnjim izpisom 
moramo zato vedno roÄno pregledati datoteko s stvarnim kazalom, da bo pravilno urejena.

Paket \pai{showidx}, ki je priloÅ¾en \LaTeXe{}, izpiÅ¡e vsa gesla za stvarno kazalo na mestih, kjer je ukaz 
\verb|\index|, 
na levem robu teksta. To nam pri korekturah moÄno olajÅ¡a preverjanje vsebine stvarnega kazala.


Bodite pozorni na to, da lahko ukaz \ci{index} vpliva na videz vaÅ¡ega dokumenta, Äe ga ne uporabljate pazljivo.

\begin{example}
Moje geslo \index{geslo}. To ni isto
kot geslo\index{geslo}. Poglejte
poloÅ¾aje pik na koncu stavkov.
\end{example}

\section{Prilagojene glave strani}
\label{sec:fancy}

Paket \pai{fancyhdr}\footnote{Dosegljiv na
  \texttt{CTAN:/tex-archive/macros/latex/contrib/supported/fancyhdr}.}, ki ga je napisal 
Piet van Oostrum, doda \LaTeX{}u nekaj preprostih ukazov, s katerimi lahko 
spremenimo glave in dna strani v svojih dokumentih.  Primer moÅ¾ne uporabe tega 
paketa lahko vidite na vrhu te strani.

\begin{figure}[!htbp]
\begin{lined}{\textwidth}
\begin{verbatim}
\documentclass{book}
\usepackage{fancyhdr}
\pagestyle{fancy}
% s tem poskrbimo, da so naslovi poglavij in razdelkov 
% zapisani z malimi Ärkami.
\renewcommand{\chaptermark}[1]{\markboth{#1}{}}
\renewcommand{\sectionmark}[1]{\markright{\thesection\ #1}}
\fancyhf{}  % zbriÅ¡emo trenutne nastavitve za header in footer
\fancyhead[LE,RO]{\bfseries\thepage}
\fancyhead[LO]{\bfseries\rightmark}
\fancyhead[RE]{\bfseries\leftmark}
\renewcommand{\headrulewidth}{0.5pt}
\renewcommand{\footrulewidth}{0pt}
\addtolength{\headheight}{0.5pt} % presledek za Ärto
\fancypagestyle{plain}{%
   \fancyhead{} % na straneh brez Å¡tevilk ni glave 
   \renewcommand{\headrulewidth}{0pt} % in Ärte
}
\end{verbatim}
\end{lined}
\caption{Zgled uporabe paketa \pai{fancyhdr}.} \label{fancyhdr}
\end{figure}

Pri prilagajanju glave in dna strani je ponavadi zapleteno vanje vkljuÄiti 
stvari, kot so npr.~trenutni naslov poglavja in razdelka. V  \LaTeX{}u
to doseÅ¾emo z dvostopenjskim pristopom. V definiciji glave (header) in dna (footer)
uporabimo ukaza \ci{rightmark} in \ci{leftmark}, ki predstavljata
trenutni naslov razdelka oziroma poglavja.
Vrednosti teh dveh ukazov se avtomatiÄno 
spremenita vsakiÄ ko \LaTeX{} naleti na ukaz za nov razdelek ali novo poglavje. 

Da je stvar Å¡e bolj prilagodljiva, ukaz \verb|\chapter| in sorodni ukazi
ne definirajo znova samih ukazov \ci{rightmark} in \ci{leftmark}, temveÄ kliÄejo ukaze
\ci{chaptermark}, \ci{sectionmark} ali
\ci{subsectionmark}, ki so potem zadolÅ¾eni za to, da 
ponovno definirajo ukaza \ci{rightmark}
in \ci{leftmark}.

Torej, Äe Å¾elite spremeniti videz naslova poglavja v glavi, je 
najpreprosteje 
na novo definirati ukaz \ci{chaptermark}. \cih{sectionmark}\cih{subsectionmark}
 
Slika~\ref{fancyhdr} prikazuje moÅ¾ne nastavitve paketa \pai{fancyhdr},
s katerimi glave in dna dobijo tak videz, kot ga imajo v tej knjigi. 
V vsakem primeru pa vam priporoÄam, da si pogledate Å¡e dokumentacijo 
za paket \pai{fancyhdr}. 

\section{Paket verbatim}

V tej knjigi smo Å¾e razloÅ¾ili, kako deluje \emph{okolje} \ei{verbatim}.  
V tem razdelku pa se bomo nauÄili uporabljati 
\emph{paket} \pai{verbatim}. Paket \pai{verbatim} je v bistvu 
ponovna implementacija okolja \ei{verbatim}, ki pa odpravi nekatere 
omejitve originalnega okolja \ei{verbatim}. Samo po sebi to ni tako spektakularno,
razlog, da to omenjamo, pa je nova uporabnost, ki jo imamo v paketu \pai{verbatim}
z ukazom
\begin{lscommand}
\ci{verbatiminput}\verb|{|\emph{datoteka}\verb|}|
\end{lscommand}

\noindent ki v dokument iz navedene datoteke vkljuÄi navaden ASCII tekst tako, 
kot Äe bi ga vnesli v okolju \ei{verbatim}.

Ker je paket \pai{verbatim} del sveÅ¾nja `tools', bi moral biti nameÅ¡Äen tudi na vaÅ¡em sistemu.
VeÄ informacij o paketu lahko dobite v \cite{verbatim}. 

\section{Prenos in namestitev dodatnih \LaTeX{} paketov}\label{sec:Packages}

VeÄina namestitev \LaTeX{}a vkljuÄuje veliko dodatnih paketov,
Å¡e veliko veÄ pa jih je na voljo na internetu. Glavni naslov, kje lahko iÅ¡Äemo dodatne pakete je 
CTAN (\verb|http://www.ctan.org/|).

Paketi, kot npr.~\pai{geometry}, \pai{hyphenat} in ostali, so 
tipiÄno sestavljeni iz dveh datotek: prva ima konÄnico 
\texttt{.ins}, druga pa konÄnico \texttt{.dtx}. Pogosto je zraven priloÅ¾ena 
Å¡e datoteka \texttt{readme.txt} s kratkim opisom paketa in navodili. 
Pred namestitvijo je potrebno to datoteko obvezno prebrati.

Kakorkoli Å¾e, ko enkrat na svoj raÄunalnik prenesete datoteki \texttt{.dtx} in \texttt{.ins},
ju morate Å¡e vedno prevesti tako da bo (a) vaÅ¡e 
\TeX\ okolje spoznalo nov paket in (b) da boste dobili dokumentacijo. 
Prvi del naredimo takole:

\begin{enumerate}
\item PoÅ¾enemo \LaTeX{} na datoteki \texttt{.ins}. Na ta naÄin izluÅ¡Äimo
  datoteko \texttt{.sty}.
\item Datoteko \texttt{.sty} je potrebno prestaviti na mesto, kjer jo bo \LaTeX{} naÅ¡el. Ponavadi je to 
podimenik \texttt{\ldots$\backslash$\emph{localtexmf}$\backslash$tex$\backslash$latex}.

\item OsveÅ¾imo \LaTeX{}ovo bazo podatkov o imenih datotek. To je odvisno od distribucije
  \LaTeX{}a: teTeX, fpTeX -- \texttt{texhash}; web2c -- \texttt{maktexlsr};
  MikTeX -- \texttt{initexmf -update-fndb} ali pa uporabimo 
  grafiÄni vmesnik.\footnote{Npr.~Äe uporabljamo MikTeX v Windows okolju, 
  potem poÅ¾enemo program MikTeX Options in na prvi strani pritisnemo
  gumb Refresh now.}
\end{enumerate}

\noindent Sedaj lahko iz datoteke \texttt{.dtx} izluÅ¡Äimo dokumentacijo:

\begin{enumerate}
\item PoÅ¾enemo \LaTeX\ na datoteki \texttt{.dtx}. To naredi 
  \texttt{.dvi} datoteko. Da bodo vse reference pravilne, je potrebno \LaTeX\
  pognati veÄ kot enkrat.
\item Pogledamo, Äe je \LaTeX\ med ostalimi datotekami, ki so nastale, naredil tudi datoteko \texttt{.idx} .
  ÄŒe te datoteke ni, gremo lahko na korak~\ref{step:final}.
\item Narediti moramo stvarno kazalo z ukazom:\\
        \fbox{\texttt{makeindex -s gind.ist \textit{ime}}}\\
        (kjer \textit{ime} pomeni ime glavnega dokumenta brez konÄnice).
 \item Å&nbsp;e enkrat poÅ¾enemo \LaTeX\ na \texttt{.dtx}. \label{step:next}
    
\item Ne nazadnje, da bo branje navodil udobnejÅ¡e, se splaÄa narediti \texttt{.ps} ali \texttt{.pdf}
  datoteko.\label{step:final}
  
\end{enumerate}

V nekaterih primerih  \LaTeX{} naredi tudi datoteko \texttt{.glo} s 
slovarjem (glossary). V tem primeru med korakoma~\ref{step:next} in~\ref{step:final}
v ukazni vrstici poÅ¾enemo:

\noindent\texttt{makeindex -s gglo.ist -o \textit{ime}.gls \textit{ime}.glo}

\noindent Preden gremo na korak~\ref{step:final} moramo Å¡e zadnjiÄ pognati 
\LaTeX\ na \texttt{.dtx} datoteki.


%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%
% Contents: Chapter on pdfLaTeX
% French original by Daniel Flipo 14/07/2004
%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%

\section{Uporaba orodja pdf\LaTeX} \label{sec:pdftex}\index{PDF}
\secby{Daniel Flipo}{Daniel.Flipo@univ-lille1.fr}%
PDF (Portable Document Format) je \wii{hipertekst}{hipertekstovni} format
za dokumente. Podobno, kot na internetnih straneh, so lahko nekatere
besede v dokumentu oznaÄene kot hiperpovezave, ki kaÅ¾ejo ali na 
druga mesta v dokumentu ali pa celo na druge dokumente. ÄŒe kliknemo
na tako hiperpovezavo se znajdemo na drugi strani povezave. 
V okviru \LaTeX{}a vse pojavitve ukazov 
\ci{ref} in \ci{pageref} avtomatiÄno postanejo hiperpovezave. Poleg tega se
to avtomatiÄno zgodi tudi s stvarnim kazalom, kazalom, in ostalimi
podobnimi strukturami, ki se vse spremenijo v kolekcije hiperpovezav.

VeÄina strani na internetu je zapisanih v obliki HTML \emph{(HyperText
  Markup Language)}. Ta format ima dve pomembni slabosti za zapisovanje
znanstvenih dokumentov:
\begin{enumerate}
\item VkljuÄevanje matematiÄnih formul v HTML dokumente v sploÅ¡nem ni
 podprto. Sicer res za to obstaja standard, a ga veÄina brskalnikov
 ne podpira oziroma nimajo vseh potrebnih pisav.
\item Izpisovanje HTML dokumentov je sicer moÅ¾no, a se izpisi, dobljeni na
  razliÄnih operacijskih sistemih oziroma razliÄnih brskalnikih,  lahko
  dokaj  razlikujejo. Dobljeni rezultati so daleÄ od kvalitete, na katero
  smo se navadili pri uporabi \LaTeX{}a.
\end{enumerate}


V preteklosti je bilo kar nekaj poskusov kreiranja prevajalnika iz 
\LaTeX{}a v HTML. Nekaj jih je bilo dokaj uspeÅ¡nih v smislu da je
z njimi moÅ¾no narediti veljavne internetne strani iz standardnih
\LaTeX{} vhodnih datotek. Toda vsi takÅ¡ni prevajalniki ubirajo bliÅ¾njice,
da dokonÄajo delo. Kakor hitro zaÄnemo uporabljati zapletenejÅ¡a
orodja v \LaTeX{}u ali dodatne pakete, imajo teÅ¾ave. Tako so se avtorji,
ki so Å¾eleli tudi pri objavi na internetu zadrÅ¾ati kvaliteten videz
svojih dokumentov, obrnili na PDF, ki ohranja videz dokumentov in 
dovoljuje navigacijo s hiperpovezavami. VeÄina sodobnih brskalnikov
ima Å¾e vkljuÄeno podporo za direkten prikaz PDF dokumentov s pomoÄjo
ustreznih dodatnih programov, kot je npr.~Adobe Reader.



ÄŒeprav skoraj za vsako raÄunalniÅ¡ko okolje obstajajo pregledovalniki
DVI in PS datotek, sta pregledovalnika PDF datotek \wi{Adobe Reader} in \wi{Xpdf} Å¡e bolj razÅ¡irjena. Tako so dokumenti, ki so na voljo tudi
v PDF obliki, na voljo veÄjemu Å¡tevilu potencialnih bralcev.

\subsection{PDF dokumenti za svetovni splet}

Kreiranje PDF datoteke iz \LaTeX{} vhodnega dokumenta je zelo enostavno,
saj imamo na voljo program pdf\TeX{}, ki ga je razvil
H\`an~Th\'{\^e}~Th\`anh. pdf\TeX{} naredi PDF datoteko podobno tako
kot \TeX{} naredi DVI. Obstaja tudi pdf\LaTeX{}, ki naredi 
PDF datoteko iz \LaTeX{} vhodnega dokumenta. \index{pdftex@pdf\TeX}\index{pdftex@pdf\LaTeX}

Tako  pdf\TeX{} kot pdf\LaTeX{} se avtomatiÄno namestita v veÄini
sodobnih \TeX{} distribucij, kot so te\TeX{}, fp\TeX{},
Mik\TeX, \TeX{}Live in CMac\TeX{}.

ÄŒe Å¾elimo namesto DVI narediti PDF dokument, 
potem je dovolj pri prevajanju zamenjati ukaz
\texttt{latex file.tex} z ukazom
\texttt{pdflatex file.tex}. Na sistemih, kjer se \LaTeX{} 
ne poganja iz vhodne vrstice, je potrebno poiskati pravi gumb v
\TeX{}ControlCenter.

V \LaTeX{}u lahko definiramo velikost strani 
z dodatnim argumentom pri klicu ukaza 
\verb|\documentclass|, npr.~z \texttt{a4paper} ali
\texttt{letterpaper}. To deluje tudi v pdf\LaTeX{}u, toda poleg
tega mora pdf\TeX{} poznati tudi fiziÄne mere papirja, 
da lahko doloÄi fiziÄne mere strani v PDF datoteki.
\index{velikost strani}
ÄŒe uporabljate paket
\pai{hyperref} (poglejte stran \pageref{ssec:pdfhyperref}), potem
se velikost strani samodejno prilagodi. Sicer pa moramo to narediti sami,
tako da v preambulo dokumenta vkljuÄimo naslednje vrstice:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\pdfpagewidth=\paperwidth
\pdfpageheight=\paperheight
\end{verbatim}
\end{code}

V naslednjem razdelku bomo podrobneje razloÅ¾ili razliko med 
navadnim \LaTeX{}om in pdf\LaTeX{}om. Glavne razlike so
na naslednjih podroÄjih: uporabljene pisave, 
oblika slik, ki jih lahko vkljuÄimo in roÄna
konfiguracija povezav.


%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%%

\subsection{Pisave}

\wi{pdf\LaTeX} zna delati z Å¡irokim naborom pisav 
(PK bitnimi pisavami, TrueType,
\PSi{} Type~1,\dots) s tem da normalna \LaTeX{}ova pisava,
bitna PK pisava, zgleda zelo grdo ko dokument odpremo s programom
Adobe Reader. ÄŒe Å¾elimo narediti dokumente, ki bodo zgledali lepo,
je najbolje uporabljati izkljuÄno pisavo \PSi{} Type 1. \emph{Sodobne
namestitve TeXa imajo Å¾e nastavljene parametre tako, da se 
to zgodi samodejno. Najbolje je preveriti. ÄŒe deluje, potem lahko preskoÄite
celoten razdelek.}


\PSi{} Type 1 implementacijo pisav Computer Modern in AMSFonts
so pripravili pri Blue Sky Research and Y\&amp;Y, Inc., ki so potem pravice
prenesli na AMS (American Mathematical Society). Pisave so bile
javno objavljene leta 1997 in so trenutno del vseh distribucij \TeX{}a.

Toda, Äe uporabljate \LaTeX{} za pisanje dokumentov v jezikih,
razliÄnih od angleÅ¡Äine, potem najbrÅ¾ Å¾elite uporabljati pisavo EC, LH, ali CB (preberi razpravo o pisavi \texttt{OT1} na strani~\pageref{OT1}). 
Vladimir Volovich je pripravil paket cm-super pisav, ki pokriva
celotne pisave EC/TC, EC Concrete, EC Bright in LH. Na voljo je 
na \texttt{CTAN:/fonts/ps-type1/cm-super} in je vkljuÄen v 
\TeX{}Live7 in Mik\TeX. Podobno je type~1 CB grÅ¡ka pisava, ki jo je pripravil 
Apostolos Syropoulos, na voljo na \texttt{CTAN:/tex-archive/fonts/greek/cb}.
Na Å¾alost obe omenjeni seriji pisav nista tako kvalitetni
kot pisave Type 1 CM, ki so jih pripravili pri Blue Sky/Y\&amp;Y, saj so 
pisave avtomatiÄno rasterizirane, pri Type 1 CM pa je bilo to narejeno roÄno,
da je vsak znak optimalen. ÄŒeprav dokumenti vseeno ne zgledajo tako lepo
kot tisti, ki uporabljajo Type 1 CM pisave, dobimo na zaslonih z veliko
loÄljivostjo rezultate, ki so identiÄni uporabi originalnih bitnih
EC/LH/CB pisav. 

ÄŒe piÅ¡emo dokumente v jeziku, ki uporablja latinico, imamo Å¡e nekaj
dodatnih moÅ¾nosti. 
\begin{itemize}
\item Lahko uporabimo paket \pai{aeguill}, kar naj bi pomenilo
  \emph{skoraj evropski Computern Modern z dvojnimi srednjimi narekovaji} oz. 
  \emph{Almost European Computer Modern with Guillemets}. V preambulo 
  dokumenta moramo vstaviti 
  vrstico \verb+\usepackage{aeguill}+\paih{aeguill}  in namesto
  EC pisav potem uporabljamo virtualne AE pisave.
\item Alternativno lahko uporabljamo paket \pai{mltex}, toda to deluje
 le v primeru, ko je bil pdf\TeX{} preveden z opcijo \wi{mltex}.
\end{itemize}
AE virtualna pisava, prav tako pa tudi sistem {Ml\TeX}, prepriÄa \TeX{}, 
da ima na voljo pisavo s polnim naborom 256 znakov. To naredi tako,
da manjkajoÄe znake kreira iz znakov CM pisave in jih preuredi v EC vrstnem
redu. Tako lahko uporabljamo odliÄne Type 1 CM pisave, ki so na voljo na veÄini
sistemov. Ker je pisava sedaj v kodiranju T1, bo deljenje delovalo pravilno za
evropske jezike, ki uporabljajo latinico. Edina slabost tega pristopa je, 
da virtualni AE znaki ne delujejo s funkcijo \texttt{Find} v programu
Adobe Reader, kar pomeni, da v konÄni PDF datoteki pri iskanju ne moremo uporabiti besed s Å¡umniki. 

%For the Russian language a similar solution is to use C1 virtual fonts 
%available at \texttt{ftp://ftp.vsu.ru/pub/tex/font-packs/c1fonts}. 
%These fonts combine the standard CM type~1                                 
%fonts from Bluesky collection and CMCYR type~1 fonts from  Paradissa and
%BaKoMa collection, all available on CTAN. Because Paradissa fonts
%contain only Russian letters, C1 fonts are                                  
%missing other Cyrillic glyphs. 

Å&nbsp;e ena reÅ¡itev je, da preklopimo na ostale 
\PSi{} Type~1 pisave. Pravzaprav jih je nekaj celo vkljuÄenih v vsaki
kopiji programa Adobe Reader. Ker imajo te pisave 
drugaÄne velikosti znakov, se videz dokumenta spremeni. V sploÅ¡nem 
te druge pisave uporabljajo veÄje presledke kot CM pisave, ki so glede
presledkov zelo ekonomiÄne pri porabi prostora. Spremeni se tudi vizualni
videz dokumenta, saj pisave Times, Helvetica in
Courier (glavni kandidati za uporabo pri zamenjavi) niso bile
razvite tako, da bi lahko v soÅ¾itju nastopale v istem dokumentu.

V ta namen sta Å¾e pripravljeni dve mnoÅ¾ici pisav:
\pai{pxfonts}, ki temelji na pisavi \emph{Palatino} in paket
\pai{txfonts}, ki temelji na pisavi \emph{Times}. Za uporabo je dovolj v 
preambulo dokumenta vstaviti naslednje vrstice:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage[T1]{fontenc}
\usepackage{pxfonts}
\end{verbatim}
\end{code}

Pozor: ko prevedete vaÅ¡o vhodno datoteko, lahko
v \texttt{.log} datoteki najdete vrstice v stilu
\begin{verbatim}
Warning: pdftex (file eurmo10): Font eur... not found
\end{verbatim}
Te vrstice pomenijo, da nekatere pisave, ki smo jih uporabili v naÅ¡em dokumentu,
manjkajo. Te napake moramo odpraviti, sicer se lahko zgodi, da se
v konÄnem PDF dokumentu 
\emph{sploh ne prikaÅ¾ejo strani z manjkajoÄimi znaki}.


Kot vidite, se je mnogo ljudi obremenjevalo s pisavami, Å¡e posebno s tem,
da ni nobene EC pisave, ki bi bila iste kvalitete kot CM Type~1 pisava.
Pred kratkim se je pojavila nova mnoÅ¾ica visoko kvalitetnih pisav,
ki se imenuje  Latin Modern (LM). Ta je konÄala to nesreÄno zgodbo.
ÄŒe imate sodobno namestitev \TeX{}a, je velika verjetnost,
da imate nameÅ¡Äene tudi LM pisave. V tem primeru moramo v 
preambulo dokumenta  dodati
\begin{code}
\begin{verbatim}  
\usepackage{lmodern}
\usepackage[T1]{fontenc} 
\usepackage{textcomp}
\end{verbatim}
\end{code}
in dobili bomo odliÄne PDF dokumente, kjer so podprti vsi 
znaki iz latinice.


\subsection{Uporaba zunanjih slik}
\label{ssec:pdfgraph}

Za vkljuÄevanje zunanjih slik v dokument je najbolje uporabiti 
paket \pai{graphicx} (poglejte tudi stran~\pageref{eps}). 
ÄŒe uporabimo posebno opcijo za \emph{gonilnik} 
\texttt{pdftex}, bo paket 
deloval tudi s pdf\LaTeX{}om:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage[pdftex]{color,graphicx}
\end{verbatim}
\end{code}
V zgornjem primeru smo vkljuÄili tudi opcijo \texttt{color}, saj je
povsem naravno, da v dokumentih, ki jih prikazujemo na spletu, 
uporabljamo tudi barve.

To je bila dobra novica. Slaba novica je, da slike v \EPSi{}
formatu ne delujejo s Pdf\LaTeX{}om. ÄŒe ne definiramo konÄnice
datotek z ukazom \ci{includegraphics}, potem \pai{graphicx} sam iÅ¡Äe
ustrezne datoteke, pri Äemer uporablja nastavitve izbranega gonilnika.
V primeru \texttt{pdftex} so to formati \texttt{.png}, \texttt{.pdf}, \texttt{.jpg} in \texttt{.mps} (
\MP\index{metapost@\MP})---\emph{ne pa tudi} \texttt{.eps}.

Preprosta reÅ¡itev te teÅ¾ave je, da vse EPS datoteke pretvorimo 
v PDF obliko s pomoÄjo pomoÅ¾nega programa \texttt{epstopdf}, ki se
nahaja na Å¡tevilnih sistemih. 
Za vektorske slike je to dobra reÅ¡itev. Za bitne slike
(fotografije, skenirani dokumenti) pa to ni idealno, saj
PDF format podpira vkljuÄitev PNG in JPEG slik. PNG je
dobra izbira za slike z zaslona in ostale slike z malo barvami,
JPEG pa je dober za fotografije, saj ne porabi 
veliko prostora.

VÄasih je tudi praktiÄno, da doloÄene geometriÄne oblike ne nariÅ¡emo,
temveÄ jo opiÅ¡emo s posebnim ukaznim jezikom, kot je 
npr.~\MP\index{metapost@\MP}, ki je na voljo v veÄini
distribucij \TeX{}a, priloÅ¾en pa mu je zelo obseÅ¾en priroÄnik.

\subsection{Hipertekstovne povezave}
\label{ssec:pdfhyperref}

Paket \pai{hyperref} poskrbi za to, da se vse interne reference znotraj
dokumenta spremenijo v hiperpovezave. Da to deluje kot je treba,
je potrebno malo Äarovnije, zato moramo postaviti 
\verb+\usepackage[pdftex]{hyperref}+ kot \emph{zadnji} ukaz v 
preambuli naÅ¡ega dokumenta.

Na voljo je mnogo opcij, s katerimi nastavimo obnaÅ¡anje
paketa \pai{hyperref}:  Podamo jih
\begin{itemize}
\item bodisi v obliki z vejicami loÄenega  seznama za opcijo
\texttt{pdftex} v \\
  \verb+\usepackage[pdftex]{hyperref}+
\item ali v obliki posameznih vrstic z ukazom
  \verb+\hypersetup{+\emph{options}\verb+}+.
\end{itemize}

Edina zares obvezna opcija je \texttt{pdftex}; ostale so 
neobvezne in z njimi lahko spreminjamo privzeto obnaÅ¡anje paketa
\pai{hyperref}\footnote{Pomembno je omeniti, da paket \pai{hyperref} 
ni omejen le na pdf\TeX{}. Lahko ga uporabimo tudi za to, da v DVI izhodno datoteko, dobljeno z normalnim \LaTeX{}om, vkljuÄimo
Å¡e specifiÄne PDF informacije. Te se potem zapiÅ¡ejo v PS datoteko ki jo kreiramo 
s programom \texttt{dvips} in jih na koncu uporabi program Adobe
Distiller, Äe ga uporabimo, da nam PS datoteke spremeni v PDF.} V naslednjem 
seznamu so privzete vrednosti zapisane s pokonÄno pisavo:

\begin{flushleft}
\begin{description}
  \item [\texttt{bookmarks (=true,\textit{false})}] Ali naj se med prikazom
dokumenta levo prikaÅ¾e seznam zaznamkov
  \item [\texttt{unicode (=false,\textit{true})}] ali je v 
zaznamkih programa Adobe Reader moÅ¾no uporabljati znake, ki ne spadajo v latinico
  \item [\texttt{pdftoolbar (=true,\textit{false})}] ali naj se prikaÅ¾e oz.~skrije orodna vrstica v programu Adobe Reader
  \item [\texttt{pdfmenubar (=true,\textit{false})}] ali naj se prikaÅ¾e oz.~skrije menu programa Adobe Reader
  \item [\texttt{pdffitwindow (=true,\textit{false})}] nastavi 
osnovno poveÄavo PDF, ko odpremo dokument
  \item [\texttt{pdftitle (=\{text\})}] nastavi naslov ki se prikaÅ¾e v oknu \texttt{Document Info} v  Adobe Readerju
  \item [\texttt{pdfauthor (=\{text\})}] ime avtorja dokumenta
  \item [\texttt{pdfnewwindow (=true,\textit{false})}] ali naj se odpre
novo okno kadar povezava kaÅ¾e izven izbranega dokumenta
  \item [\texttt{colorlinks (=false,\textit{true})}] ali naj bodo vse 
povezave uokvirjene z barvnimi okvirji (\texttt{false}) ali naj bo
pobarvan tekst povezave 
    (\texttt{true}). Barvo povezav lahko nastavimo z naslednjimi
opcijami (prikazane so le privzete barve):
    \begin{description}
    \item [\texttt{linkcolor (=red)}] barva notranje povezave
      (razdelek, stran, itd.),
    \item [\texttt{citecolor (=green)}] citat (povezava na 
      seznam literature)
    \item [\texttt{filecolor (=magenta)}] barva povezave na datoteko
     \item [\texttt{urlcolor (=cyan)}] barva URL
      povezave (e-poÅ¡ta, strani na splet)
    \end{description}
\end{description}
\end{flushleft}

ÄŒe smo zadovoljni s privzetimi vrednostmi, uporabimo le 
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage[pdftex]{hyperref}
\end{verbatim}
\end{code}

ÄŒe Å¾elimo imeti odprt seznam zaznamkov in povezave v barvah
(vrednosti \texttt{=true} ni obvezno pisati):
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage[pdftex,bookmarks,colorlinks]{hyperref}
\end{verbatim}
\end{code}

Kadar kreiramo PDF dokumente, ki jih bomo na koncu natisnili, pobarvane
povezave niso najbolj primerne, saj bodo v konÄnem Ärno-belem izpisu sive in teÅ¾ko razvidne. Uporabimo lahko barvne okvirje, ki se ne natisnejo
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage{hyperref}
\hypersetup{colorlinks=false}
\end{verbatim}
\end{code}
\noindent ali pa so vse povezave Ärne:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage{hyperref}
\hypersetup{colorlinks,%
            citecolor=black,%
            filecolor=black,%
            linkcolor=black,%
            urlcolor=black,%
            pdftex}
\end{verbatim}
\end{code}

Kadar Å¾elimo podati podatke za razdelek
  \texttt{Document Info} v PDF datoteki:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\usepackage[pdfauthor={Pierre Desproges},%
            pdftitle={Des femmes qui tombent},%
            pdftex]{hyperref}
\end{verbatim}
\end{code}

\vspace{\baselineskip}

Poleg avtomatiÄnih hiperpovezav med referencami, je moÅ¾no vkljuÄiti tudi
eksplicitne povezave z ukazom 
\begin{lscommand}
\ci{href}\verb|{|\emph{url}\verb|}{|\emph{text}\verb|}|
\end{lscommand}

Naslednji stavek
\begin{code}
\begin{verbatim}
The \href{http://www.ctan.org}{CTAN} website.
\end{verbatim}
\end{code}
v izhodni datoteki prikaÅ¾e "&gt;\href{http://www.ctan.org}{CTAN}"&lt;;
klik na besedo "&gt;\textcolor{magenta}{CTAN}"&lt;
pa nas pripelje na spletno stran CTAN.

Kadar povezava ne kaÅ¾e na spletno mesto temveÄ na lokalno datoteko,
lahko uporabimo ukaz \ci{href} v obliki: 
\begin{verbatim}
  Celotna navodila so \href{manual.pdf}{tukaj}
\end{verbatim}
ki prikaÅ¾e tekst "&gt; Celotna navodila so \textcolor{cyan}{tukaj}"&lt;.
ÄŒe kliknemo na besedo
"&gt;\textcolor{cyan}{tukaj}"&lt;
se odpre datoteka \texttt{manual.pdf}. (Ime datoteke je podano 
relativno glede na lokacijo trenutnega dokumenta).

Avtor Älanka bi mogoÄe rad, da bi mu bralci lahko preprosto poslali
elektronsko poÅ¡to kar tako, da bi kliknili na pravo mesto v dokumentu.
To lahko doseÅ¾emo z uporabo ukaza \ci{href} znotraj ukaza \ci{author}
na naslovni strani dokumenta:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\author{Bor Plestenjak $&lt;$
       \href{mailto:bor.plestenjak@fmf.uni-lj.si}%
       {bor.plestenjak@fmf.uni-lj.si}$&gt;$
\end{verbatim}
\end{code}
Bodite pozorni na to, da sem povezavo vstavil tako,
da se elektronski naslov ne pojavi samo v povezavi temveÄ tudi na 
sami strani. To sem naredil zato, ker bi povezava\\
\verb+\href{mailto:bor.plestenjak@fmf.uni-lj.si}{Bor Plestenjak}+\\
delovala dobro znotraj Adobe Readerja, ko pa bi stran natisnili, 
povezava ne bi bila veÄ vidna.

\subsection{TeÅ¾ave s povezavami}

Pri prevajanju lahko dobita sporoÄila podobna naslednjemu:
\begin{verbatim}
! pdfTeX warning (ext4): destination with the same
  identifier (name{page.1}) has been already used,
  duplicate ignored
\end{verbatim}
To se zgodi, kadar se Å¡tevec ponovno postavi na zaÄetek,
npr.~ko uporabite ukaz \ci{mainmatter}, ki je na boljo v razredu
\texttt{book}. Ta ukaz nastavi Å¡tevce strani na~1 pred prvim poglavjem
v knjigi. Toda, ker je v uvodu knjige tudi stran s Å¡tevilko~1, vse
povezave na "&gt;stran 1"&lt; niso veÄ enoliÄne in zato se pojavi 
sporoÄilo "&gt;\verb+duplicate+ has been \verb+ignored+."&lt;

Protiukrep je, da med opcije paketa \pai{hyperref} vstavimo \texttt{plainpages=false}. To na Å¾alost pomaga le pri Å¡tevcih strani. Å&nbsp;e bolj
radikalna reÅ¡itev je, da uporabimo opcijo
\texttt{hypertexnames=false}, toda to bo povzroÄilo, da povezave na strani
v stvarnem kazalu ne bodo veÄ delovale.

\subsection{TeÅ¾ave z zaznamki}

Besedilo v zaznamkih ne zgleda vedno tako, kot bi priÄakovali. Ker so
zaznamki le "&gt;navadno besedilo,"&lt; je za zaznamke na voljo manj
Ärk in znakov kot za normalna besedila v \LaTeX{}u.
\pai{Hyperref} bo normalno zaznal tovrstne teÅ¾ave in izpisal
opozorilo:
\begin{code}
\begin{verbatim}
Package hyperref Warning: 
Token not allowed in a PDFDocEncoded string:
\end{verbatim}
\end{code}
Ta problem lahko obidemo tako, da 
za zaznamek podamo navadno besedilo, ki nadomesti problematiÄen
tekst:
\begin{lscommand}
\ci{texorpdfstring}\verb|{|\emph{\TeX{} tekst}\verb|}{|\emph{tekst za zaznamek}\verb|}|
\end{lscommand}

MatematiÄni izrazi so idealni kandidati za tovrstne teÅ¾ave:
\begin{code}
\begin{verbatim}
\section{\texorpdfstring{$E=mc^2$}%
        {E=mc^2}}
\end{verbatim}
\end{code}
naredi iz \verb+\section{$E=mc^2$}+ zaznamek "&gt;E=mc2"&lt;.

Tudi sprememba barve pisave se ne razume najbolje z zaznamki:
\begin{code}
\verb+\section{\textcolor{red}{Red !}}+
\end{code}
vrne v zaznamku niz "&gt;redRed!"&lt;. Ukaz \verb+\textcolor+ se ignorira,
izpiÅ¡e pa se njegov argument \texttt{red}. 

BoljÅ¡e rezultate dobimo z ukazom
\begin{code}
\verb+\section{\texorpdfstring{\textcolor{red}{Red !}}{Red\ !}}+
\end{code}

ÄŒe piÅ¡emo dokument v kodiranju unicode in uporabimo v 
nastavitvah paketa \pai{hyperref} opcijo \verb+unicode+,
potem lahko v zaznamkih uporabljamo vse znake, ki so na voljo 
v unicode kodni tabeli. Tako imamo na voljo veliko veÄji izbor
znakov, ki jih lahko uporabimo v zaznamkih kot pri
\ci{texorpdfstring}.

\subsubsection{ZdruÅ¾ljivost \LaTeX{} in pdf\LaTeX{} dokumentov}
\label{sec:pdfcompat}

Idealno bi se moral vsak dokument enako prevesti tako z \LaTeX{}  
kot tudi s pdf\LaTeX{} prevajalnikom. Glavna teÅ¾ava pri tem je vkljuÄevanje
zunanjih slik. Preprosta reÅ¡itev je, da v \emph{vseh} ukazih
\ci{includegraphics} \emph{sistematiÄno opustimo} navajanje konÄnic datotek.   
Tako bo prevajalnik sam poiskal datoteko ustreznega formata na tekoÄem 
podroÄju. V tem primeru moramo poskrbeti le za to, da imamo slike na voljo
v ustreznih formatih za \LaTeX{} in pdf\LaTeX{}. Za \LaTeX{} potrebujemo
datoteke \texttt{.eps},  pdf\LaTeX{} pa bo iskal datoteke s konÄnicami
\texttt{.png}, \texttt{.pdf}, \texttt{.jpg} ali \texttt{.mps}
(v navedenem vrstnem redu).

V primerih, ko bi radi uporabljali razliÄno kodo za PDF verzijo
dokumenta, lahko preprosto dodamo paket \pai{ifpdf}%
\footnote{ÄŒe Å¾elite izvedeti celotno zgodbo o tem, zakaj
uporabljati ta paket, si v seznamu pogostih vpraÅ¡anj in
odgovorov (FAQ) iz \TeX{}a oglejte\\
   \url{http://www.tex.ac.uk/cgi-bin/texfaq2html?label=ifpdf}.} v
preambulo dokumenta. Velika verjetnost je, da imate ta 
paket nameÅ¡Äen, Äe pa ne in uporabljate  MiK\TeX{}, ga bo on namestil
avtomatiÄno prviÄ, ko ga boste potrebovali. V tem paketu je
definiran poseben ukaz \ci{ifpdf} ki omogoÄa, da piÅ¡emo dokument s
pogojno vsebino na preprost naÄin. V naslednjem primeru hoÄemo, da 
bo PostScript verzija Ärno-bela da bo izpisovanje cenejÅ¡e, PDF
verzija, ki se bo uporabljala za prikaz na zaslonu pa naj bo barvna.
\begin{code}
\begin{verbatim}
\RequirePackage{ifpdf} % ali poganjamo pdfTeX?
\ifpdf
  \documentclass[a4paper,12pt,pdftex]{book}
\else
  \documentclass[a4paper,12pt,dvips]{book}
\fi


\ifpdf
  \usepackage{lmodern}
\fi
\usepackage[bookmarks, % dodaj hiperpovezave
            colorlinks,
            plainpages=false]{hyperref}                    
\usepackage[T1]{fontenc}
\usepackage[latin1]{inputenc}
\usepackage[english]{babel}
\usepackage{graphicx}
...
\end{verbatim}
\end{code}
V zgornjem primeru je vkljuÄen paket \pai{hyperref} tudi v verzijo,
ki ni PDF. Zaradi tega ukaz \ci{href} deluje
v vseh primerih in ni potrebno pri vsaki pojavitvi ukaza uporabljati
pogojni stavek.

V novejÅ¡ih distribucijah \TeX{}a (kot je npr.~\TeX{}Live), se kot
normalni \TeX{} program v resnici uporablja pdf\TeX{}, ki avtomatiÄno
predeluje dokumente v PDF in DVI obliko odvisno od nastavitev v 
razredu dokumenta. ÄŒe pa uporabljamo zgornje stavke, potem jih 
s  programom \verb|pdflatex| prevedemo v PDF dokument,
s programom \verb|latex| pa v obiÄajno DVI obliko.

\section{Priprava elektronskih predstavitev}
\label{sec:beamer}
\secby{Daniel Flipo}{Daniel.Flipo@univ-lille1.fr}
ÄŒe Å¾elimo imeti predavanje, na katerem bi npr.~predstavili svoje raziskovalne rezultate,
lahko piÅ¡emo na tablo, uporabljamo prosojnice, ali pa uporabimo
raÄunalnik in ustrezni program za elektronske predstavitve. 

\wi{pdf\LaTeX} v kombinaciji z razredom \pai{beamer} omogoÄa 
pripravo predstavitev v obliki PDF, ki se obnaÅ¡ajo podobno Äe ne Å¡e
bolje kot predstavitve narejene s programom PowerPoint, so pa veliko
bolj prenosljive, saj za prikaz potrebujemo le Adobe Reader, ki je
na voljo na bistveno veÄ sistemih.

Razred \pai{beamer} uporablja pakete \pai{graphicx}, \pai{color} in
\pai{hyperref} s parametri prilagojenimi predstavitvi na raÄunalniÅ¡kem
zaslonu.
%La figure~\ref{fig:pdfscr} contient un exemple de fichier minimal Å•
%compiler avec \wi{pdf\LaTeX} et le 
%rÃ©sultat produit.

% Ã‰cran capturÃ© par ImageMagick (man ImageMagick) fonction Â« import Â»
% et convertie en jpg toujours par ImageMagick.

\begin{figure}[htbp]
\begin{verbatim}
\documentclass[10pt]{beamer}
\mode&lt;beamer&gt;{%
  \usetheme[hideothersubsections,
            right,width=22mm]{Goettingen}
}

\title{Preprosta predstavitev}
\author[D. Flipo]{Daniel Flipo}
\institute{U.S.T.L. \&amp; GUTenberg}
\titlegraphic{\includegraphics[width=20mm]{USTL}}
\date{2005}

\begin{document}

\begin{frame}&lt;handout:0&gt;
  \titlepage
\end{frame}

\section{Zgled}

\begin{frame}
  \frametitle{Kaj lahko poÄnemo v primeru lepega vremena}
  \begin{block}{Lahko\ldots}
    \begin{itemize}
      \item peljemo psa na sprehod\dots \pause
      \item beremo knjigo\pause
      \item se igramo z maÄko\pause
    \end{itemize}
  \end{block}
  in Å¡e mnogo drugih stvari
\end{frame}
\end{document}
\end{verbatim}
  \caption{Preprost zgled za razred \pai{beamer}}
  \label{fig:code-beamer}
\end{figure}

Ko prevedemo dokument, predstavljen na sliki \ref{fig:code-beamer}
s \texttt{pdflatex}, dobimo PDF datoteko z naslovno stranjo in
z drugo stranjo, ki prikazuje veÄ reÄi, ki se odkrivajo po korakih 
ena za drugo, ko gremo skozi predstavitev.

Ena izmed prednosti razreda \pai{beamer} je, da zna pri prevajanju direktno narediti PDF dokument z 
Å¾e kompletno pripravljeno predstavitvijo. Pri ostalih podobnih paketih
pridemo do konÄne predstavitve v veÄ fazah. Tako moramo pri uporabi 
paketa \pai{prosper} najprej pripraviti PostScript razliÄico, pri paketu
\pai{ppower4} pa moramo dobljeno PDF datoteko Å¡e naknadno obdelati z
dodatnim programom.

Z razredom \pai{beamer} lahko na razliÄne naÄine pripravimo dokument iz
iste vhodne datoteke. Vhodna datoteka za te razliÄne naÄine vsebuje
posebna navodila v poÅ¡evnih oklepajih. Na voljo so naslednji
naÄini.

\begin{description}
\item[beamer] za predstavitve v PDF obliki, kot smo jih predstavili pred tem,
\item[trans] za prosojnice,
\item[handout] za izpiske.
\end{description}
Privzeti naÄin je \texttt{beamer}, Spremenimo ga lahko tako,
da navedemo drugi naÄin kot globalni parameter razreda \pai{beamer},
kot npr.\\
\verb|\documentclass[10pt,handout]{beamer}|\\ Äe Å¾elimo izpisati
predavanje na papir.

Videz predstavitve na zaslonu je odvisen od izbrane teme. Izberemo lahko
eno izmed Å¡tevilnih tem, ki so Å¾e vkljuÄene v razred beamer ali pa sami
pripravimo novo temo. Za veÄ podatkov o tem poglejte obseÅ¾no
dokumentacijo \texttt{beameruserguide.pdf}, ki je priloÅ¾ena razredu.

Podrobneje si poglejmo ukaze uporabljene v vhodni datoteki
na sliki~\ref{fig:code-beamer}.

Za naÄin \verb|\mode&lt;beamer&gt;| za predstavitev na zaslonu smo izbrali temo 
\emph{Goettingen}, ki prikazuje tudi navigacijsko ploÅ¡Äo integrirano
v seznam vsebine. S parametri lahko nastavimo Å¡irino ploÅ¡Äe
(v naÅ¡em primeru 22~mm) in njen poloÅ¾aj  (na desni strani 
glavnega besedila). Opcija \emph{hideothersubsections} prikaÅ¾e naslove
poglavij in razdelke trenutnega poglavja. V primeru naÄinov
\verb|\mode&lt;trans&gt;| in \verb|\mode&lt;handout&gt;| ni nobenih
posebnih nastavitev, zato se pojavita v standardni privzeti obliki.

Ukazi \verb|\title{}|, \verb|\author{}|, \verb|\institute{}|,
in \verb|\titlegraphic{}| nastavijo vsebino naslovne strani. Z dodatnimi
argumenti lahko pri ukazih \verb|\title[]{}| in \verb|\author[]{}|
podamo Å¡e verzijo naslova in imena avtorja, ki se prikazujeta na ploÅ¡Äi
v temi \emph{Goettingen}.

Naslovi in podnaslovi v ploÅ¡Äi so narejeni z obiÄajnimi
ukazi \verb|\section{}| in \verb|\subsection{}|, ki jih postavimo
\emph{izven} okolja \ei{frame}.

Z majhnimi ikonami za navigacijo na dnu zaslona se lahko
premikamo skozi dokument. Pojav ikon je neodvisen od izbrane teme.

Vsebino vsakega zaslona (ene prosojnice) moramo postaviti v okolje
\ei{frame}. Z dodatnim argumentom v poÅ¡evnih oklepajih
(\verb|&lt;| in \verb|&gt;|) lahko zaslon izloÄimo iz enega izmed naÄinov
predstavitve, V zgledu se tako zaradi uporabljenega argumenta
\verb|&lt;handout:0&gt;| prva stran ne pojavi na izpiskih.

PriporoÄljivo je, da naslov za vsako prosojnico nastavimo
loÄeno od naslovne prosojnice. To naredimo z ukazom
\verb|\frametitle{}|. ÄŒe potrebujemo Å¡e podnaslov, lahko uporabimo
okolje  \ei{block}, kot je prikazano v zgledu. 
Bodite pozorni na to, da ukazi za razporejanje teksta v enote, kot
sta npr.~\verb|\section{}| in \verb|\subsection{}|, ne izpiÅ¡ejo
pravilnega izpisa na prosojnico.

Z ukazom \verb|\pause|, ki je v zgledu uporabljen
 v okolju \texttt{itemize}, lahko 
prikaÅ¾emo vrstice eno po eno. Za ostale uporabne uÄinke, ki jih 
uporabljamo pri predstavitvah, si poglejte Å¡e delovanje ukazov \verb|\only|, \verb|\uncover|, \verb|\alt| in
\verb|\temporal|. Na Å¡tevilnih mestih lahko z dodatnimi argumenti
med poÅ¡evnimi oklepaji Å¡e natanÄneje prilagodimo predstavitev naÅ¡im
Å¾eljam.

ÄŒe Å¾elite dobiti dober pregled vseh moÅ¾nosti, ki so na voljo v 
razredu \texttt{beamer}, preberite dokumentacijo
\texttt{beameruserguide.pdf}. Paket se aktivno razvija, zato za zadnje informacije preverite
tudi njegovo domaÄo stram
\href{http://latex-beamer.sourceforge.net/}{http://latex-beamer.sourceforge.net/}.



% Local Variables:
% TeX-master: "lshort2e"
% mode: latex
% mode: flyspell
% End:


</pre></body></html>